E. LÖNNBERG, SM A STRÖFTAG I BRITTISKA OSl-AFRIKA I27 



som Kongoni liade trott, utan till en broiisgök iChrysococcyx 

 klaasij. Äfveii den är dock cii vacker fågel med bronsgröii 

 och delvis kopparröd glans. I träden \id skogsbrynet voro 

 några rätt stora s\arta mesar med luitt pa vingen ocii pa under- 

 sidan (Paras albivctitris) sysselsatta med att undersöka lötverk 

 och grenar alldeles som talgoxarna här hos oss. Tämligen stora 

 blågrå tlugsnappare med hvit ring kring ögat (Dioptrornisj äro rätt 

 vanliga och likna i lefnadssätt våra flugsnappare. På torra kvistar 

 sutto små biätare Melittophagiis oreobates,, och vaktade på rot. 

 Då och då skjuta de upp som pilar i luften, flyga kring några tag 

 som svalor, dåderas gröna, gula, rödbruna och blå dräkt glänser 

 i solskenet. Ännu prydligare äro dock de små honungsfåglarna 

 (Cinnyris falkensteini), som glittra i metallgrcMit och violett 

 och undertill äro gula. En annan större dylik art (Nectarinia 

 kiliminensis) har förlängda stjärtfjädrar och ser nästan svart ut, 

 ehuru den vid närmare påseende är bronsglänsande. Båda 

 dessa ha dock förut införlifvats i samlingen och intressera 

 därför mindre just nu, men i buskarna skymtar en rödstjärt- 

 liknande fågel, som jag ej har förut, och efter ett försiktigt 

 manövrerande lyckas jag få den. Det är en Erythropygia. 

 Brun rygg, röd stjärt och hvit ögonbrynsstrimma är det mest 

 utmärkande för den. Sedan jag ytterligare skjutit en liten 

 skatfmk fSpermestes ciiciillatiisi och konstaterat, att den väst 

 liga rasen med en bronsgrön fläck på sidan sträcker sin ut- 

 bredning ända hit, skickas kikuyu-pojken tillbaka till staden 

 med fåglarna, och Kongoni och jag vända oss mot skogen. Vi 

 genomtränga ett skogsband och komma ut på en liten slätt, 

 bevuxen med knähögt, grenigt gräs. Här varsna vi en brun, 

 långsvansad ödla (Mabuia , som slingrar fram som en liten 

 orm ofvanpå gräset. Den hade därvid en utomordentligt god 

 hjälp af den långa svansen, som bar upp henne. Den infångas 

 och stoppas i en bleckburk tillsvidare. Vi kommo så in i 

 skogen igen. Den var här mycket tät, och buskar och lianer 

 bildade nästan ogenomträngliga snår. Endast djupt nedhukad 

 kan man sakta taga sig fram. Oupphörligen fastna taggar af 

 slingerväxterna i kläder eller skinn. Särskildt var det obe- 



