I30 



FAUNA OCH FLORA 



ingen annan råd än att korna på svansen och skjuta i hopp 

 om, att haglen må sprida och träffa bra ändå. I samma ögon- 

 blick, som skottet smäller, springer en annan liten »suni» ur 

 några buskar närmare oss. Men till sin olycka anser den sig 

 säker i de täta snåren och tager blott några steg, så att jag 

 får skjuta den. Det är en bock med små ringlade, spetsiga 

 horn, ett särdeles vackert litet djur. Vi leta efter den först 

 påskjutna, men kunna ej finna den. En stund senare får jag 

 se skymten af en suni i ett annat snår. Jag gör en kring- 

 gående rörelse och får se den igen och skjuter den. På sina 

 ställen i skogen växer 2—3 meter hög Abutilon i stor mängd. 

 Kongoni tager några dylika, flår af barken, som gifver en ut- 

 märkt bast, och fäster därmed ihop benen på de båda suni 

 och binder sedan vid ett bredare barkstycke som gehäng, så 

 att han kan bära en öfver hvardera axeln. Det hela göres 

 med utomordentlig behändighet, så att man får en liten lektion 

 i den civiliserade människans underlägsenhet, när hon kommer 

 utanför sin egentliga sfär. Under tiden skjuter jag en liten 

 gråblå flugsnappare (Alseonax ccerulesceiis), som höll till bland 

 småbuskarna under de höga träden. Strax därefter får jag också 

 skjuta en liten ekorre, som ser alldeles olivgrön ut i skogens 

 dunkel. 



Vi ha nu full last, och jag beslutar vända om hem. När 

 vi så kommit ett stycke på väg, får jag se den suni, som jag 

 först sköt på, ligga stendöd på en liten öppen plats i skogen. 

 Jag visar den för Kongoni, och med ett förnöjdt grin, som 

 upplyser hans chokoladfärgade ansikte, slänger han denna tredje 

 suni på nacken. Om en stund möta vi några kikuyus, och jag 

 frågar Kongoni, om han vill, att vi skola leja någon af dem 

 till hjälp att bära, men han afböjer detta och binder ihop alla 

 tre och bär dem på ryggen med ett bredt bastband öfver pan- 

 nan. Strax innan vi komma ut ur skogen, får jag skjuta ännu 

 en fågel, som jag hittills ej fått förut. Det är en gråblå fågel 

 (Coracina pura) ungefär af traststorlek. Larvätare kalla tys- 

 karna den; det egendomliga med den och dess släktingar 

 är, att fjädrarna på gumpen ha styfva och nästan stickande 



