OM HVALARNES HÄRSTAMNING 2$ 



som beskrefs af Linnk's lärjunge Osbeck. I Amazonflodens 

 öfre delar lefva tvenne eller kanske flera arter af detta släkte. 

 Den indiska spräckliga delfnien (S. lentiginosa) är ljusgrå med 

 små fläckar. Dessa delfiiier äro vanligen rätt små från något 

 öfver 1 till 2 ','2 m. Om en art, som anträffats vid Kamerun 

 (S. teuszii), har uppgifvits, att den skulle vara växtätare, men 

 detta är säkerligen misstag, ty ingen enda hvalform är vege- 

 tarian.^ 



Släktet Steno med tvenne arter i Sydatlanten och Indiska 

 Oceanen utmärker sig genom sina tämligen grofva tänder, 

 20 — 25 i hvar käkhalfva, hvilkas emalj är på ett karakteristiskt 

 sätt rynkad eller fårad. Den ena af dessa arter beskrifves 

 såsom kolsvart med hvita fläckar ofvan samt hvit under. 



öresvinet. 



Öresvinet (Tiirsiops tarsio) är en af de större delfmarterna, 

 som ej sällan uppenbarar sig i Östersjön och då alltsomoftast 

 ger upphof till merendels starkt färglagda berättelser om egen- 

 domliga hafsdjur. Den är ofvan mörkt blygrå till svart, under 

 hvit och kan bli omkring 3 '2 meter lång. I augusti 1909 

 visade sig några sjödjur utanför Riga, hvilka till en början 

 togos för undervattensbåtar. När man emellertid väl fått 

 klart för sig, att det verkligen var djur och ej undervattens- 

 båtar, beskötos de. Skyttarne uppgåfvo, att djuren voro 

 10 — 13 meter långa, men strax efteråt strandade vid Adia- 

 mynningen norr om Riga en Tursiops, som var sårad af gevärs- 



^ De växtlämningar, som träffats i djurets mage och som gifvit upphof till 

 den ofvan citerade uppfattningen, ha med all säkerhet slukats endast af en till- 

 fällighet. 



