24 



FAUNA OCH FLORA 



då det gick långsamt. Otaliga gånger ha springare gifvit om- 

 växling under långa sjöresor och kanske äfven ett för sjö- 

 folket välkommet tillskott till den enformiga kosten, då man 

 lyckats från bogsprötet harpunera någon af de muntra sällarne. 

 Många äro äfven de sägner, som sjömännen ha om springarne, 

 huru de spå väder, båda storm o. s. v. Denna art, som är 

 allmän i Medelhafvet, var äfven antikens >delphinus», så många 

 gånger omtalad i den grekiska och romerska mytologien. 

 Från den stammar också den heraldiska delfmen, som just 

 fått sin krökta form såsom en efterbildning af springarens 

 hållning, då den hoppar upp ur vattnet. Det är sålunda denna 

 art, som gaf ursprunget till de franska tronföljarnes titel 

 »dauphin». Springaren är ingalunda stor, dess längd belöper 

 sig till omkring 2 ^U meter. Den är ofvan svart, under hvit 

 och flammig i brunt eller grått på sidorna. 



Steno perniger. 



Ett liknande lefnadssätt ha flera andra delfinformer af 

 släktena Prodelphinus (omkring ett dussin arter i alla haf) 

 och Lagenorhynchiis. Till det senare, hvars 11 arter hufvud- 

 sakligen synas trifvas i tempererade haf, höra bl. a. äfven 

 några, som stundom anträffas vid våra kuster såsom den hvit- 

 nosiga delfmen fLagenorhynchus albirostrisj och hvitsidingen 

 (L. acutus). Dessa former, som utmärka sig genom hvita 

 teckningar, såsom namnen antyda, lefva i stora hjordar och 

 frossa på fisk. Släktet Sotalia omfattar ett ännu obestämdt 

 antal arter af delfmer, som utmärka sig genom sin vanligen ljusa 

 kroppsfärg. Dessa former hålla till i närheten af kusterna 

 och gå ofta högt upp i större floder. Detta är t. ex. fallet 

 med den mjölkhvita kinesiska delfmen (Sotalia chinensis), 



