'jS FAUNA OCH FLORA 



af de bakre tänderna tandkronans midtparti på insidan utbuk- 

 tadt till en mer eller mindre tydlig inre häl/ De bakersta 

 tänderna visa ej sällan en oregelbundet småknölig krona (jfr fig. 

 här nedan). Alla dessa egenskaper, ehuru växlande och ej alltid 

 tillfinnandes hos hvarje tumlare men alltid varierande, då de 

 uppträda, hvilket är själfklart, då det är fråga om rudimenter, 

 tyda hän på tumlarnes härstamning från former med tlerspet- 

 sade tänder, och hvilka sålunda åtminstone i det afseendet 

 likna Squalodontiderna. 



Huru öfriga mera specialiserade delfmformer utvecklats, 

 därom har paleontologien ännu ej lämnat några direkta vitt- 



^1; 



^ 





18:de, 19:de och 20:de tänderna i öfverkäkens högra sida af en tumlar efPhocce na) 



i öfre bilden sedda från kronan, i den undre från yttre sidan. Efter original 



i Riksmuseum, 6 gångers förstoring. 



nesbörd. Men det torde ej vara för djärft att antaga, att de- 

 ras utveckling försiggått på analogt sätt som de omnämnda 

 formernas. Men differentieringen har hos deras stamformer 

 inträffat tidigare. Hos delfinsläktet Steno är tändernas emalj- 

 öfverdrag liksom rynkigt och fåradt i likhet med, hvad för- 

 hållandet var hos vissa Squalodontider. Äfven hos en ung 

 grindhval i Riksmuseum visade sig några ännu ej nötta tänder 

 vara försedda med ganska starkt rynkad emalj. Det är ej 

 osannolikt, att genom en undersökning af de onötta tänderna 

 hos ungar af en del tandhvalar, särskildt sådana, hos hvilka 

 tändernas antal ej mångdubblats, det skulle kunna uppdagas 



^ Understundom träffar man äfven sammanvuxna tänder hos tumlare såsom 

 äfven KuKENTHAL anfört. 



