74 



FAUNA OCH FLORA 



kronor med rynkig emalj, som höjer sig till mer eller mindre 

 »linear denticles» på inre ytan. Hvarje tand har i regel en 

 liten midtspets och spår af en annan dylik på hvardera sidan. 

 På samma sätt har den nyss citerade amerikanske zoolo- 

 gen iakttagit, att äfven hos hvithvalen {Delphinapteriis) en del 

 tänder äro försedda med bispetsar. Han säger, att åtminstone 

 fyra af de bakre tänderna på livar sida i underkäken och kan- 

 ske äfven några i öfverkäken i verkligheten äro trituberkulära, 

 då de äro fullständiga. Dessa tänders kronor äro något plat- 

 tade på insidan och krökta inåt med spetsen. Såväl framom 

 som bakom midtpunkten sitter en liten linieformig bispets, som 

 ej når upp till samma plan som midtspetsen. En undersök- 

 ning af i Riksmuseum befintligt material af hvithval kastar ett 

 bättre ljus öfver denna sak och klarlägger en del viktiga och 

 intressanta detaljer angående hvithvalens tänder. Ser man 

 närmare på de ännu alldeles onötta tänderna af en nyfödd 

 unge, skall man finna, att deras antal är omkring 9 i hvar käk- 

 halfva. Af deras läge kan man förstå, att i denna uppsättning 

 ej ingå några framtänder, ty mellankäksbenen äro tandlösa, 

 och i underkäkens spetsparti sitta ej heller några tänder. 

 Hörntänder saknas äfvenledes, åtminstone i öfverkäken, ty den 

 främsta tanden där sitter ett godt stycke bakom suturen mellan 

 öfver och mellankäksbenen och är sålunda den främsta mellan- 

 tanden. De 9 tänder, som hvithvalen har, kunna följaktligen 

 endast utgöras af mellantänder (prämolarer) och eventuellt äkta 

 kindtänder (molarer). Men då vi ofvan funnit, att molarerna 

 redan hos ursprungliga hvalformer hade en tendens att redu- 

 ceras, är det sannolikast, att dessa 9 tänder hos hvithvalen 

 alla motsvara prämolarer, hvilka såsom ofvan anförts redan 

 hos Squaloäon ökats till just detta antal. Men likheten in- 

 skränker sig ej blott till antalet. En närmare granskning af 

 hvithvalens onötta tandkronor ådagalägger, att, såsom bilden 

 å sid. 75 visar bättre än ord, flertalet förete en omisskännlig 

 öfverensstämmelse med Squalodon-iänder, därigenom att de äro 

 hoptryckta från sidorna och ha ett antal småspetsar mer eller 

 mindre tydligt utvecklade. Denna öfverensstämmelse blir desto 



