OM HVAI.AKNKS HA KSIAMMNT; 73 



först där bakom komina små alveoler \i)r rudimentära tänder. 

 I den främsta alveolen fmnes dessutom en särskild anordning, 

 som nära påminner om motsvarande förhållanden hos det nu- 

 tida släktet Berardiiis. 



Tänderna i öfvcrkäken reduceras småningom bort utan 

 att kvarlämna något förstoradt tandpar. Hos Miozip/iiiis fun- 

 nos ännu 48 små tandalveoler i öfverkäken, hos Choneziphius 

 i öfre miocentiden ett mindre antal rudiment af dylika och 

 redan, innan miocentiden afslutats, hade det ännu kvarlefvande 

 släktet Mesoplodon hunnit utbildas. 



Ytterligare tvenne andra formserier, som leda sin utveck- 

 ling från Sqiialodontider, ha af Abel påvisats. Den enas re- 

 presentanter äro nu alla utdöda, och det kan därför vara nog 

 att erinra därom, att den leder till ett par grupper af oerhördt 

 långnäbbade delfmer. Eurhinodelphis hade t. ex. en nos, som 

 utgjorde ^/n af hela skallen. Det är i synnerhet den tand- 

 lösa mellankäken, som är så enormt förlängd, hvilket tyder på 

 någon säregenhet i lefnadsättet. Den andra af dessa sist- 

 nämnda serier börjar med en liten Squalodontid, Microsqiia- 

 lodon, från norra Italiens miocenlager och öfvergår först till 

 Acrodelphis-iy^QW med endast fint naggade tänder. Tänderna 

 undergå sedan ytterligare en del omändringar hos den miocena 

 Delphinodon, som ännu visar svaga spår till dubbla tandrötter, 

 hvaremot tandkanternas sågtandning ersatts af några basala 

 emaljveck. Genom ännu en mellanform Cyrtodelphis kommer 

 man så till den i Amazonfloden i nutiden kvarlefvande Inia 

 med enkelrotade tänder, af h vilka de bakre ännu ha en basal 

 knöl på insidan, men ej de främre. Emaljen är längsveckad 

 hos alla Inia!s tänder. Den närstående Stenodelphis i La Plata- 

 floden uppgifves vanligen ha alla tänder lika med en knöllik 

 förtjockning nedanför kronan. Helt nyligen (1909) har dock 

 True påpekat, att åtminstone hos yngre djur af detta släkte 

 tänderna förete åtskilliga egenskaper, som endast kunna tolkas 

 såsom primitiva karaktärer, nedärfda från förfäderna. True 

 konstaterade nämligen, att tio till tolf af de bakersta tandparen 

 både i öfver- och underkäken hade krökta, något spadlika 



