7 2 FAUNA OCH FLORA 



gonicLis) af dess arter voro just ej större än Sqiialodon-iov mtvnsi, 

 men de senare torde ha blifvit ungefär så stora som kaskelo- 

 ter (t. ex, 5. caretti). Hos det miocena släktet Physeterala 

 (fr. Antwerpen) försvinner i samband med tändernas förenkling 

 emaljen helt och hållet såsom hos kaskeloten. Redan under 

 miocentiden hinner utvecklingen fortsätta så långt, att Pro- 

 physeter (fr. Antwerpen) alldeles saknar tänder i mellankäksbe- 

 nen och äfven de i öfverkäksbenen tyckas ha haft benägenhet 

 att tidigt utfalla. Hos den miocena Placoziphias (fr. Belgien) 

 hade tänderna alldeles försvunnit från öfverkäken och i stort 

 sedt hade den redan hunnit ungefär till samma ståndpunkt 

 som den nutida Kogia. Utvecklingen från Squalodon till kaske- 

 loter börjar alltså i mellersta miocentiden och hann, såsom 

 Abel påvisat, redan afslutas till öfre miocentiden. 



Lika hastigt gick näbbhvalarnes utveckling. Sedan Sqaa- 

 lodontiderna hunnit ombildas så långt, att deras tanduppsätt- 

 ning, såsom nämnts, kommit att bestå af enkla, enrotade tän- 

 der, inträffade hos vissa former en reduktion af tänderna på 

 ett annat sätt och i samband med en ojämn utveckling af vissa 

 tänder. Denna förändring hade sannolikt sin grund däri, att 

 djuren öfvergingo till att lefva hufvudsakligen eller uteslutande 

 af bläckfiskar, för hvilkas fasttagande en stark tandbeväpning 

 ej kräfdes. Hos den miocena hvalen Palceoziphias (fr. Antwer- 

 pen) fmner man på hvardera sidan i underkäken 12 — 13 enkla 

 och enrotade tänder, men af dessa visar sig det första och 

 sjunde paret vara större än de andra. Hos en amerikansk 

 form Anoplonassa från Savannah i Georgia är det också två 

 af tandparen, som utbildats till betydligare storlek, under det 

 att de mellanliggande tänderna, att döma efter alveolernas 

 ringa storlek, redan hunnit bli rudimentära. Nästa stadium 

 träffas hos Mioziphius från Belgien, af hvilken Abfx kunnat 

 undersöka ej mindre än lämningar af omkring 50 kranier. Där 

 är det främsta alveolparet större, och det bakre paret 

 har flyttats fram längre mot underkäkens spets än hos de 

 föregående. Alveolrännan mellan de båda tandparen är tom 

 och öppen och likaså ett stycke bakom det andra paret, och 



