OM HVAI.AKNKS HÄkSTAMNINf) 7 1 



De tänder, som motsvara framtänder (3) och hörntand (1) 

 samt de främre mellantänderna (4), ha blott en rot, men de 

 bakre mellantänderna och de äkta kindtänderna, där dessa ej 

 redncerats, ha två rötter. De tvårotade tändernas antal är 

 från 5 till 10 i livar käklialfva, vanlii^^en omkring 7. Af dessa 

 kunna blott de tre bakersta räknas som äkta kindtänder (mo- 

 larer). En ökning af tandantalet har sålunda ägt rum på sätt, 

 som ofvan anförts. Tandformeln för Squalodon blir alltså fram- 

 tänder Vs, hörntänder Vi, mellantänder 7y — ''/i* och äkta kind- 

 tänder ^/o. 



Skallen hos Sqaalodon är tillplattad och baktill rundad. 

 Näsbenen äro reducerade och näsöppningarna flyttade långt 

 bakåt såsom hos nutidens tandhvalar, med hvilka Squalodon 

 i stort sedt öfverensstämde med afseende på kraniets allmänna 

 byggnad. Halskotorna voro fortfarande fria från hvarandra 

 (ej sammanvuxna), men om ryggraden i öfrigt känner man 

 ännu föga. 



Under öfre miocentiden fortsattes ombildandet af Squa- 

 lodoiitidernas tanduppsättning, så att man erhåller en hel del 

 öfvergångsformer, som förbinda dem med de nutida tandhva- 

 larne. Det är i synnerhet genom österrikaren Abel's omfat- 

 tande undersökningar, som man fått klarhet härom, och det 

 mesta och bästa materialet härför har påträffats vid Antwerpen. 



Allra först försvinner den för Squalodon karakteristiska 

 sågtandningen af tändernas fram- och bakkant. Till en början 

 reduceras den till en pärlbandslik list, som sedan öfvergår till 

 en skarp &gg. Tandkronan blir mer och mer rent konisk och 

 roten blir proportionsvis längre och tjockare (både hvad den- 

 tin och cementskikten angår). De tvårotade tändernas båda 

 rötter sammansmälta, så att den forna tudelningen blott an- 

 tydes af en längsfåra på in- och utsidan och slutligen försvin- 

 ner äfven den.^ Tändernas antal ökas, och tänderna i öfver- 

 käk och underkäk gripa in emellan hvarandra, så att en ut- 

 märkt fångstapparat på detta sätt bildas. Släktet Scaldicetus 

 lämnar exempel på denna öfvergång. De äldre (t. ex. 5. pata- 



Dock finnes den enl. Kukentahl iinnu hos kaskeloten i embryonala stadier 



