OM HVAT.ARXKS HÄRSTAMNING ÖC) 



6-spetsade, d. v. s. med tre små spetsar i bakkanteriia och två 

 i framkanten. De främre däremot voro 4-spetsade med endast 

 två småspetsar i bakkanten och en i framkanten. 



Denna Neosqiialodon kan sägas vara den ursprunghgaste 

 representanten af Sqiialodontidu-, som man känner från Europa. 



År 1893 beskref Lydekker från miocena lager vid Chubut 

 i Patagonien en intressant tandhval, som han kallade Prosqua- 

 lodoji aiistralis. 18Q9 erhöll han mera material och bättre 

 kännedom om densamma, och 1909 kunde True ytterligare 

 komplettera meddelandena om den. Enligt hvad man nu 

 känner hade Prosqualodon ett kranium, som i stora drag öfver- 

 ensstämmer med en nutida brednosig tandhvals. Bland annat 

 ger sig detta tillkänna genom mellankäksbenens och än mer 

 öfverkäksbenens stora utveckling bakåt, hvarvid de sistnämnda 

 till stor del täcka öfver pannbenens sidopartier. Bakhufvudet 

 var dock ej rundadt, som hos en nutida tandhval, att döma 

 efter Lydekker"s figur utan vertikalt och med en nackkam. 

 Näsöppningarna sitta visserligen långt bakåt som på en vanlig 

 tandhval, men näsbenen äro fortfarande ganska väl utvecklade 

 och skjuta fram som ett kort triangulärt tak öfver näsöpp- 

 ningen. Underkäken har ett ganska stort och bredt kronutskott 

 med bakåtriktad spets. Alla dessa senare karaktärer äro pri- 

 mitiva och peka tillbaka på förfäder af Zeuglodoji- a.vta.d{ utseende. 

 Tänderna göra detta ännu mera. Framtänderna äro enkla, 

 koniska liksom hörntanden. Mellantänderna ha rynkig emalj 

 och små knölar. De äkta kindtänderna äro hoptryckta, trian- 

 gulära med småspetsar utefter bakre och främre kanten som 

 hos Zeuglodon. De hade dubbla rötter, som dock äro mer 

 eller mindre sammanvuxna liksom fallet är hos vissa mellan- 

 tänder, men man har ingen fullständigt bevarad tandserie. 

 Dock kan man tydligen finna, att tandantalet ej är så stort 

 som hos många senare hvalformer. Lvdekker antager, att 

 mellantänderna hos Prosqualodon varit fyra och de äkta kind- 

 tänderna omkring sex. Bortsedt från denna tolkning är det 

 dock tydligt, att en ökning af kindtänderna ( = mellantänder 

 och äkta kindtänder sammantagna) ägt rum, så att deras antal 



