SMÄRRE MKDDKF.ANDEN' 1 97 



Ung rackclhanc skjuten vid lijurfors. 



(Till Riksmuseum har benäget öfverlämnats en vacker ung 

 rackelhane jämte följande intressanta meddelande.) 



: Ofversiinder samtidigt härmed en ung rackelhane, som i dag 

 skjutits å Bjurfors kronopark i Västmanlands län, hvilken såsom va- 

 rande i ungfågelsdräkt möjligen kan vara af intresse. Ur samma 

 kull, i hvilken rackelhanen fanns, befann sig dessutom tvenne van- 

 liga tjäderhönor och en vanlig tjädertupp, hvilken senare för öfrigt 

 sköts samtidigt, i samma uppflög. Att rackelhanen tillhörde den 

 kull af vanliga tjädrar, i hvilken han för tillfället Ijefann sig, är all- 

 deles påtaghgt dels på grund af lokalen och dels äfven att döma 

 af fåglarnas utveckling i öfrigt. 



I detta samm.anhang vill jag äfven omnämna, att under gångna 

 vintern å ungefär samma trakt sköts en vacker äldre rackelhane — 

 som befinner sig uppstoppad i Bjurfors skogsskolas samling för när- 

 varande — hvarför förbindelser af ifrågavarande art ej synas vara 

 så sällsynta här i trakten. Modern till den nu skjutna imgrackel- 

 hanen var, såsom ju för öfrigt framgår af ofvannämnda — tjäderhöna. 



Bjurfors, Avesta den ^7» 191 1- 



Gustaf Lundbtrg, 

 e. jägmästare, lärare vid K. Skogsinstiiutet.» 



Om Sterna hirundo's Sterna paradisaea's och Larus canus* 

 häckplatser i Ronneby skärgård. 



Mången gång har jag iakttagit, hurusom fåglarna i Ronneby 

 skärgård, isynnerhet tärnor och måsar, när de häcka på de högre 

 skären lägga sina bon åt ett visst väderstreck och då vanligen åt 

 V. eller SV. 



Till en början trodde jag, att fåglarna med hänsyn till rufnin- 

 gen just därför valt denna plats, på grund af dess mera fördelaktiga 

 läge åt solsidan, isynnerhet som bon och ägg af dem helt och hållet 

 saknades på östra delen af dessa skär. För att möjligen få någon 

 bekräftelse på denna min förmodan, hänvände jag mig till därva- 

 rande meteorologiska observatorium, och de upplysningar jag erhöll 

 rörande vindförhållandena i skärgården gaf mig god ledning till att 

 ytterligare fullfölja denna intressanta fråga. Som vindarna öfver- 

 vägande äro O. eller NO., och dessa vindar oftast äro starkare än de 

 öfriga, blir följden den, att fåglarna under fortplantningstiden vid 

 val af häckplatser med förkärlek uppsöka de högre skären, där de 

 af den klippiga terrängen och bakom dess uppstående kammar lät- 

 tare kunna söka skydd, hvarför de också lägga sina bon på den 

 lugnaste sidan, där de äro minst utsatta för starkare vindar. 



På de lägre skären, där fåglarna på grund af den mindre klip- 

 piga terrängen ej kunna hänvisas till något synnerligen lämpligt 

 ställe och sålunda ej hafva ett naturligt skydd åt sina bon, häcka 



Fauna och Flora 1911. Haft. 4. 14 



