Några bilder ur fågellifvet pa landet 

 vintertiden. 



hopp om att följande små iakttagelser möjli- 

 gen kunna liafva något intresse för tidskriftens 

 läsare, har jag trott mig böra meddela de- 

 samma. 



Under den nu snart tilländalupna vintern 

 1910—11 hafva vid en villa, belägen ungefär 

 en half mil från Stockholm och alldeles invid Mälaren, nedan- 

 nämnda fåglar hela tiden från början af november till slutet 

 af mars varit stationära, detta säkerligen icke minst därför, att 

 de blifvit på hvarjehanda sätt omhuldade samt vederbörligen 

 utfodrade och bespisade. 



För att då göra en början med mesarna, har naturligtvis 

 talgmesen varit talrikast representerad, men äfven entitan, 

 blåmesen och svartmesen hafva snart sagdt dagligdags gjort 

 oss sin uppvaktning, ehuru ej i så stort antal som de förra. 

 Vidare hafva också ett eller annat par nötväckor tidt och ofta 

 hälsat på samt ändtligen 5 stycken koltrastar och en ensam 

 bofink (en hona). Slutligen ha också pilfmkar (däribland som 

 jag tror jämväl bastarden med husfmken iakttagits, hvaremot 

 husfinken själf aldrig synts till) infunnit sig i långa banor och 

 ingalunda visat sig vara några kostföraktare. 



Den mat, som beståtts alla dessa fåglar, har i främsta 

 rummet utgjorts af kokt och skalad potatis, talg, ostkanter och 

 hvetebröd. Därnäst kommer åtskilliga matrester, såsom af 

 pannkakor, plättar, fläsk och kött samt ibland äfven äggröra 

 eller åtminstone äggvita. Allt detta hackades i smärre bitar 

 och rördes tillsammans samt lades på en tallrik eller i en 



