KN KXKIKSION 1 I KAK IKN AK NAIR()l:i NYÅRSAFTON I91O 5 I 



Medan vi ännu betraktade den, kom en stor, svart fågel trån 

 den andra skogen. Ömsom med tunga vingslag, ömsom seg- 

 lande närmade den sig och blef nedskjuten. Det var ett präk- 

 tigt exemplar af en stor näsliornsfågel (Bycanistes cristatiis). 

 Den är svart med grönaktig metallglans och hvit på bakryggen, 

 stjärtspetsen och undervingarna. Den stora hjälmformiga ut- 

 växten öfver den svartgrå näbben är gulaktig. Strax efter 

 ertappades äfven tornfalken, hvarefter vandringen fortsattes. 

 Efter en stund hviskade Kongoni »Kima», d. v. s. markatta. Vi 

 trängde oss in i det täta skogsbeståndet hukande under lianer, 

 så godt som möjligt undvikande deras hvassa taggar och till- 

 lika sökande göra så litet buller som möjligt, hvilket dock 

 endast är relativt, då marken är täckt af torra löf och torra 

 kvistar samt lianer och buskar hindra livarje steg. Efter en 

 stund sågo vi en markatta kila längs en gren, göra ett språng 

 öfver till ett annat träd och strax igen till ett tredje, som var 

 tätare i löfverket. Här trodde hon sig vara dold, men förgäf- 

 ves; ett hagelskott kom henne att störta ned till marken. Det 

 var en ung hane af Cercopitheciis rufoviridis. Ett halfvuxet 

 exemplar sågs strax efteråt men fick löpa ostördt. Däremot 

 nedsköts för samlingen en stor hona af samma art från top- 

 pen af ett högt träd. Härinne i skogens halfdunkel vistas en 

 hel del fåglar, som fått sin fjäderdräkt mer eller mindre gående 

 i grönt för att öfverensstämma med omgifningen. Från en tät 

 trädkrona hördes en kort, men fyllig, smattrande hvissling. 

 Upphofvet till denna var mycket svår att upptäcka, men visade 

 sig sedan vara Andropadiis eiigenius. Det är en hufvudsakli- 

 gen olivgrön fågel med rostbrun stjärt och ett klargult streck 

 på hvardera sidan om strupen. Den är något trastlik till ut- 

 seendet (20 cm. lång), men har fintandade näbbkanter. Denna 

 Andropadiis liksom en dess släkting (Phyllostrephiis cabanisi), 

 äfven den olivgrön men under ljusare, som lefde i samma skog, 

 torde höra till den skogsfauna, som här är nära sin nordost- 

 gräns. Däremot har en medelstor hackspett, Thripias namaqims, 

 som äfven anträffades här i skogen, en vidsträckt utbredning, 

 såsom dess artnamn antyder. Den är olivbrun med hvita teck- 



