STROFIAG I KALKASU: 



259 



Honan behåller i alliiiäiilict uni^^ainas dräkt: gråbrun eller oliv- 

 grön med 3 å 5 ljusa, tydliga längslinier jämte en del oregel- 

 bundet spridda svarta fläckar pa ryggen. Ar hanen genom 

 sin gröna dräkt, sin betydande storlek och uppblåsta kindei" 

 svår att skilja från smaragd()dlan, så komnici" lioiian med sin 

 linieteckning också nära den likaså linierade, sällan eller aldrig 

 helt gröna honan till den kaukasiska smaragdödlan. De båda 

 arterna stå hvarandra mycket nära, säkerligen ha de divergerat 

 från hvarandra i eller icke långt från Kaukasus, och alldeles 

 säkert har sandödlan från detta land kommit (jfver till Europa. 



Från Amzchel hade vi ej långt kvar, endast en mindre 

 bergrygg att komma öfver, och Kodordalen öppnade sig i all 

 sin prakt för våra blickar. 200 m. djupt under oss brusar den 

 vattenrika Kodor, bergsidorna äro till en tusen meters höjd 

 tätt bevuxna med löfskog, först där ofvan tager barrskogen 

 vid. På branter, där träden ej finna fäste, betäcker Azalea 

 pontica marken med sin blomsterrikedom. Vägen leder delvis 

 genom tät skog, delvis rundt klipputsprång och längs svindlande 

 bråddjup. Ett svårt ställe hade vi att passera, där längs en lodrät 

 bergvägg nedstörtade klippblock tagit hälften af den redan förut 

 smala vägen med sig i djupet (se fig. å sid. 260!); där måste vi 

 sitta af och leda hästarna tätt intill bergväggen. På de solbelysta 

 klipporna kilade kvicka murödlor omkring, inne i skogen funno 

 vi på vägen en ihjälslagen svart huggorm, hufvudet var full- 

 ständigt krossadt, så att det ej lönade sig konservera exem- 

 plaret. Det var dock af stort intresse att kunna konstatera, 

 att Vipera kaznakovi liksom vår huggorm förekommer i en 

 helt svart varietet. I skogen började också den härliga Rhodo- 

 dendron ponticum visa sig och göra Azalean platsen stridig; 

 med sina stora, lilafärgade blommor tar den utan svårighet 

 skönhetspriset från den senare. 



Under eftermiddagen rastade vi ännu en gång vid en kosack- 

 post, bestående af 3 bräckliga trähus, hysande lika många fa- 

 miljer; kosackerna tjänstgöra som något slags förpost mot det 

 inre landet och för att något befrämja säkerheten längs vägen. 

 På en större äng nära posten sågo vi flera stora sandödlor, 



