282 FAUNA OCH FLORA 



mer otillgängliga trakter. Förestående bild är ett fotografi af 

 två stoppade exemplar i Riksmuseet, erhållna från Kuba genom 

 benägen förmedling af en därstädes boende svensk, Hr Oskar 

 ToLLiN, ett för museet s'ärdeles värdefullt förvärf. 



Hutian är ett utprägladt nattdjur. Dagen lång sofver hon 

 i något gömsle, men när mörkret kommer, ger hon sig iväg 

 ut för att proviantera. Hon klättrar då omkring bland gre- 

 narna eller beger hon sig ned på marken bland buskverket, 

 där hon rör sig hoppande som en kanin eller i tämligen klum- 

 pigt språng. Den stora, tunga bakdelen gör att rörelserna ej 

 kunna bli så lifliga och graciösa som hos de verkliga råttorna. 

 Som föda använder hon alla möjliga slags frukter, blad, bark 

 saftiga rötter och andra vegetabilier. Under provianteringen 

 sätter hon sig då och då på bakbenen och höjer på kroppen 

 likt en kanin, ifrigt vädrande om allt är lugnt. Faror lura 

 från många håll och ej minst från människans sida. Särskildt 

 Kubas negrer skola vara passionerade hutia-jägare; på dagen 

 söka de upp djuren i deras trän, och på natten förfölja de 

 dem med hundar och bloss. Enligt gamla skildringar hade 

 infödingarna för denna jakt tamt och dresserat den inhemska 

 vindthundslika savannavargen eller maikongen, och som lykta 

 användes stora lysande insekter. 



I fångenskapen ha liutiaråttorna visat sig sällskapliga och 

 fredliga alldeles saknande de egentliga råttornas ilskna, strids- 

 lystna humör. De vilja helst lefva i fred, slåss ej ens om 

 maten och leka gärna med hvarandra. Förföljda och bragta 

 i trångmål skola de dock likt många andra gnagare tappert 

 försvara sig med sina starka framtänder. Intelligensen tyckes 

 ej vara vidare framstående, och om fortplantningen vet man 

 ingenting. 



