Något om Göteborgstraktens sjöar och 

 deras lägre djurlif. 



Af 

 Nils Odhner. 



Y^^^^^^mSk "'^^' ä^ ^'^" geografiska såväl som den biolo- 

 ^^^^^rt^^j giska kunskapen om våra svenska insjöar myc- 

 ^^^^^ ^^^^^ ket bristfällig. Vi känna visserligen djupet af 

 Ba^^ii))). ,iRSH de större och en del andra, men många äro 

 p ^i^- _^ -v^j j^j^g ^Ijg upplodade, och äfven den kringboende 

 i^.^.^=iiT?^^^.'.l;;.J befolkningen är ofta mera hågad att gissnings- 

 vis uppskatta deras djup än att genom en enkel apparat, be- 

 stående af en lina med en tyngd i ändan, empiriskt bestämma 

 detsamma. Man tror att Sveriges djupaste sjö är Hornavan 

 (200 m.); den största, Vänern, är 89, Vättern 120, Mälaren 72 

 och Hjälmaren blott 22 m. djup. 



I somras utförde författaren med understöd från Göteborgs 

 Vetenskaps- och Vitterhets-Samhälle samt Göteborgs Mu- 

 seum lödningar, temperaturmätningar och biologiska undersök- 

 ningar i de större sjöarna i Göteborgstrakten, och då det torde 

 vara af intresse att känna de viktigaste resultaten, skall jag här 

 i korthet redogöra för dem. 



Närmaste anledningen till undersökningarna var den, att 

 man påvisat förekomsten af den bekanta ishafskräftan Idothea 

 entomon i sjön Färgen nära Alingsås. En uppgift blef nu att 

 fastställa dennas utbredning i trakten, hvarjämte djupfaunans 

 sammansättning i sjöarna skulle utredas, ett biologiskt kapitel, 

 som länge förblifvit obeaktadt i Sverige, medan andra länder, 



