284 FAUNA OCH FLORA 



särskildt Schweiz, riktat vetenskapen med många intressanta 

 rön från alpsjöarnas djupare regioner. 



Belägna i en skarpt skulpterad terräng, äro de större sjö- 

 arna i Göteborgstrakten, som man kan vänta, jämförelsevis 

 djupa. Största djupet, 66 m., mättes i Ö. Nedsjön vid Hindås. 

 Mjörn är 48 m., Färgen 41, Ömmeren 48 och Lygnern, som 

 förut noggrant uppmätts af Trybom, 45 m. Temperaturen väx- 

 lade betydligt efter olika läge och storlek; kallast var Ö. Ned- 

 sjön, där bottenskikten höllo +4 gr. C; ännu vid 10 m. var 

 temperaturen blott +7,35 gr., och vid 5 m. var den +13,2 gr. 

 Mellan 10 och 5 m. låg alltså det s. k. språngskiktet, där tem- 

 peraturen plötsligt stiger, och detta skikt påträffades i alla sjö- 

 arna mer eller mindre tydligt utprägladt. Lygnern var märklig 

 genom en jämförelsevis hög bottentemperatur, som vi funno 

 utgöra +7 gr. C^/t); Trybom mätte här (%) + 12,2 gr., så att 

 det är tydligt, att hela vattenmassan uppvärmes, medan i Ö. 

 Nedsjön de djupa regionerna troligen hålla konstant +4 gr. 

 året rundt. Till jämförelse kan nämnas, att Torne träsk, trots 

 sitt högnordiska läge, enligt mätning af S. Ekman (i augusti) 

 höll +5,6 gr. vid 102 m. djup. 



Vattnets genomskinlighet var högst olika. Den uppmättes 

 genom den s. k. Forels skifva, som i Nedsjöarna syntes ned 

 till 7,8 m., i Säfvelången till 4 å 4,5 m. I allmänhet hade de 

 högt belägna sjöarna det klarare vattnet; äfven planktonorga- 

 nismerna voro där fåtaligare än i slättsjöarna. 



Bottnen bestod mest af lös dy eller gyttja; i norra Mjörn 

 och i Anten fanns godt om myrmalm, som på förra stället före- 

 tedde ärtlika bildningar, på det senare penninglika skifvor, af- 

 satta koncentriskt omkring småstenar o. d. 



De glaciala relikternas utbredning var inskränkt till de 

 sjöar, som stått i förbindelse med det ishaf, som fordom täckt 

 Öst- och Västgötaslätterna, livilket visar, att de inkommit där- 

 ifrån. I sådana sjöar, som stått i förbindelse med ishafvet en- 

 dast västerut, t. ex. Ingsjöarna öster om Lindome, saknades de 

 helt och hållet. Idothea entomon anträffades icke blott i Färgen 

 utan äfven i Mjörn och Säfvelången; Pontoporeia och Mysis 



