2 26 FAUNA OCH FLORA 



i redet. Oafsedt att det synes nästan otänkbart, huru t. ex. 

 den ofvan omnämnda hämplingen skulle kunnat praktisera in 

 ett ägg oskadadt i den ganska kompakta bobyggnaden, till på 

 köpet sedan äggkullen blifvit färdigvärpt och sålunda låg hind- 

 rande i vägen för ett dylikt gräfningsarbete i bottnen af redet, 

 så förefaller det också mycket otroligt, att fågeln skulle välja 

 detta besvärliga sätt att göra sig af med en del af äggen, om 

 den nu ansåg det nödvändigt att reducera dessas antal. 



Mig synes en annan förklaring ligga vida närmare till 

 hands, och det är den, att fågeln under byggande af redet värpt 

 i detta ett ägg, som den sedan kommit att täcka öfver under 

 bobyggnadens fullbordande. En sådan förtidig varpning kan 

 ju tänkas äga rum, om fågeln af en eller annan orsak blifvit 

 tvungen att lämna ett påbörjadt bo för att bygga ett nytt. 



Något som rörande de anförda fallen ■ — hämplingen och 

 tofsmesen — äfven styrker denna min förklaring är, att i intet- 

 dera af dessa fall äggkullen i verkligheten var öfvertalig, om 

 de »nedgräfda» äggen inberäknades. Men till och med om så 

 hade varit förhållandet, torde detta ej kunnat anses som något 

 bevis för, att fågeln företagit sig någon reducering af äggens 

 antal. Jag skulle hållit för troligare, att fågeln funnit de löst i 

 redet liggande äggen för få och därför tvärtom kompletterat kullen. 



I fråga om det omtalade boet af sumphöna, i hvilket med 

 all sannolikhet, såsom också Engholm antar, mera än en höna 

 hade värpt, duger ju ej den förklaringen, att fågeln skulle från 

 början iia byggt in en del af äggen i redet. Detta motsäges 

 bland annat däraf, att äggen i redet uppgifvas ha blifvit så 

 småningom »reducerade» till antalet. Men här synes den för- 

 klaringen sannolikast, att genom den rufvande fågelns och 

 äggens sammanlagda tyngd en del af dessa senare blifvit pres- 

 sade ner i balen och småningom blifvit höljda af material från 

 denna, dä hönan, för att få äggen bekvämt placerade, vändt 

 och vridit på sig och möjligen äfven skrapat med fötterna i 

 redets botten. Man kan ibland få iakttaga alldeles samma för- 

 hållande, då man lagt en tamhöna på för många ägg, om ruf- 

 balen består af något lösare material. 



