242 



FAUNA OCH FLORA 



Upp i de ganska höga, af regnet slippriga tallarna, eljest hade 

 antalet nog blifvit större. Det återstår nu att se, om detta 

 relativt ringa antal märkta vråkar kommer att gifva något re- 

 sultat, icke allenast i fråga om flyttväg och uppehållsort i sö- 

 der, utan äfven om man genom dem kunde få klarhet i den 

 saken: livar dessa massor af fjällvråkar — och för öfrigt alla 

 andra lemmelätande fåglar — som under rika lemmelår häcka 

 i våra lappmarker, men som under andra lernmelfattiga år ej 

 alls infinna sig, livar dessa fåglar hålla till under den 2 å 3 

 år långa mellantiden? 



Ty att de skulle stanna öfver i södern för att där invänta 

 ett nytt lemmelår här, finnes ej någon som helst sannolikhet 

 för, ej heller för, att de under tiden skulle nöja sig med att 

 föra ett kringstrykande lif, utan i stället torde de väl besöka 

 andra nordligt och ostligt belägna platser, med samma betingel- 

 ser som våra och häcka där. Detta är just den tanke, jag 

 härmed velat framhålla. 



Enär jag varit i tillfälle att i lappmarkerna under de när- 

 mast föregående 6 åren noggrant följa denna historia, vill 

 jag här i korthet redogöra för förekomsten af lemlar och de 

 förnämsta lemmelätande fågelarterna under åren 1906—1911. 

 År 1906 var lemmelvandringen ungefär i samma stadium som 

 1911, d. v. s. massorna voro i sakta nedtagande, föregångna af 

 de olika sorkarterna. Fjällvråken, fjällabben, fjällugglan, hök- 

 ugglan och jordugglan förekommo talrikt häckande. 



År 1907 försiggick den stora massvandringen af lemlar och 

 sorkar; alla de ofvan nämnda fågeJarterna häckade ytterst all- 

 mänt, och sträcket af ungfåglar på hösten var något alldeles 

 storartadt. 



År 1908 däremot såg jag fr. o. m. maj t. o. m. augusti ej 

 en enda sork eller fjällemmel; ej heller syntes ett enda häc- 

 kande vrak-, labb- eller ugglepar. 



År 1909 var förhållandet likadant; inga lemlar ocli inga 

 häckande >^lemmelätare». 



År 1910 voro isynnerhet sorkarterna i öfversta björkregio- 

 nen i tillväxt, och en och annan lemmel syntes i de egentliga 



