MÄRKNING W FJAI-LVRAKAR 24;^ 



fjälltrakterna. Där, och i öfversta björkregionen häckade fjäll- 

 vråken ganska allmänt, samt ett och annat par at ugglearterna 

 torde äfven hafva häckat, att dr)ma af de ungfåglar, som syn- 

 tes fram på hösten. Däremot var fjällabben ännu totalt från- 

 varande. 



År 1911 voro, som redan nämnts, sorkar och Icmlar i yt- 

 terst hastig ökning och utbredning nedåt barrskogen; vraken, 

 fjällabben, fjällugglan, hökugglan talrikt, jordugglan ytterst tal- 

 rikt härskande. På de större myrarna häckade den sistnämnda 

 så tätt, att det ofta ej var mer än 3 å 4 hundra meter mellan 

 hvarje par. 



Af ofvanstående framgår således, att af de åren 1906—1907 

 ytterst talrikt häckande »lemmelätarna», alla voro totalt från- 

 varande 1908—1909, samt en stor del 1910, för att åter infinna 

 sig allmänt 1911. Och att de komma att uppträda i ännu större 

 antal 1912, då den stora lemmelvandringen efter alla tecken att 

 döma kan väntas, får man tills vidare antaga. Det framgår 

 vidare — och det helt naturligt — att alla dessa lemmeläta- 

 res förekomst i norden är alldeles beroende af lemmeltillgån- 

 gen, och då denna tillgång under de två närmaste åren efter 

 en vandring är så försvinnande liten, att man skulle kunna tro 

 alla lemlar och sorkar totalt utdöda, finna de ej längre till- 

 räcklig näring och infinna sig därföre ej alls. 



Jag håller därföre troligt, att fåglarna under dessa lemmel- 

 fattiga år uppträda på andra lämpliga lokaler, som kunna bjuda 

 dem ett »dukadt bord», t. ex. i nordliga Ryssland eller Sibirien. 



Som bekant anses — och sannolikt fullkomligt riktigt — , 

 att lemmelvandringen förorsakas af en sjukdom, en bakterie- 

 infektion, som regelbundet infinner sig vid »öfverbefolkning», 

 och som så småningom dödar de däraf angripna gnagarna. Man 

 skulle kunna tänka sig att denna sjukdom — öfverbefolkning 

 och vandring — uppträder på olika tider på olika platser, så 

 t. ex. i Sibirien på andra tider än här, och att det således 

 existerade en sorts cirkulation i fråga om lemmelvandringarna 

 och att fåglarna tillpassat sig därefter. 



En fågel, som i synnerhet markerar ett dylikt förhållande, 



