2 44 FAUNA OCH FLORA 



är fjällabben. Han infinner sig endast under rika lemmelår, 

 och då i massa, samt uteblir totalt under fattiga. Ej ett enda 

 par eller en enstaka individ har jag sport, eller själf iakttagit 

 1908 — 1909 och 1910. Men att han under dessa tre år upp- 

 trädt häckande på andra lokaler af sitt stora utbredningsom- 

 råde kring norra jordklotet, anser jag alldeles påtagligt. Fjäll- 

 vråken, fjällugglan, hökugglan och jordugglan saknas knappast 

 något år helt och hållet i våra fjälltrakter, men förekomma 

 endast spridda och i ringa antal, och jag fann ej, eller hörde nå- 

 gon annan göra det, något enda häckande par 1908 — 1909. 



Äfven andra ugglearter såsom lappugglan, slagugglan och 

 pärlugglan stå i nära förhållande till lemmelvandringen, ehuru 

 de ej uppträda i så stort antal som de ofvannämnda. 1906 — 

 1907 förekommo dessa ugglor emellertid ovanligt talrikt. Där- 

 emot synes jaktfalkens, stenfalkens, dufhökens och den blå 

 kärrhökens förekomst vara mindre beroende af lemlarnas. Jag 

 har ej något år sett den sistnämnda så allmän som 1908. 



Det voro nu intressant, om man genom Fauna och Flora finge 

 en och annan upplysning om, huru det förhåller sig med lem- 

 melvandringarna på andra platser af norra halfklotet. Och 

 om lyckan är god, så kan man kanske äfven genom de nu 

 märkta vråkarna, inom en ej alltför atlägsen framtid, få ett 

 godt vittnesbörd om deras här behandlade häckningshistoria. 

 Då detta skrifves hafva redan till Göteborgs museum meddelanden 

 ingått om 6 märkta fjällvråkar, skjutna på olika platser inom 

 Europa — bl. a. en så ostligt som vid Moskva — hvarom mera 

 sedan. 



Emellertid äro 76 st. ett alltför ringa antal, för att man 

 skulle kunna vänta ett bättre resultat, och önskligt vore där- 

 före, om tillfälle kunde gifvas att äfven nästa sommar, då till- 

 gången på vråkar sannolikt blir stor, märka ett större antal, 

 ty följande 2 å 3 år blir tillgången nog så ringa, att ingen 

 märkning blir möjlig. 



Ofvanstående rön äro mycket värdefulla, då de härröra 

 från en så god och van iakttagare i naturen som konservator 



