Ströftåg i Kaukasus. 



Af Otto Cyrén, Warschaii. 

 I. Västkusten. 



] en Väldiga landbryggan mellan Asien och Europa 

 är ej blott för etnografen ett af de intressan- 

 fjtaste länder i världen. Ty denna landsträcka, 

 hvars jord så ofta dränkts i blod, som sett så 

 många folk kämpa och förblöda, bjuder på en 

 ^^lö;?:^:;^^ natur, så rik och omväxlande, att man för- 

 gäfves måste söka dess like. Eller hvar fmner man väl inom 

 ett så begränsadt område (2 dagsresor i längd och lika myc- 

 ket i bredd) sådana motsatser som här? Den fuktiga väst- 

 kusten med sina mäktiga urskogarkantadaf en strandremsa, som 

 bjuder på subtropisk vegetation, högt i bergen därofvan de 

 praktfulla barrskogarna och den väldiga hufvudkedjans alp- 

 mattor och snötoppar, som ställa Europas högsta berg långt i 

 skuggan! I norr och söder stäpper i oändlighet, äfven torra 

 och ökenartade sådana; slutligen bjuder »lilla Kaukasus» på 

 trakter med äkta nordisk karaktär, och öfver Eriwanska guver- 

 nementets sterila lavafält kommer man ned till tamariskstäp- 

 perna vid Ararats fot. 



Jag vill nu låta Fauna och Floras läsare följa mig på ett 

 par små utflykter under den resa till Kaukasus, som jag under 

 våren 1910 företog tillsamman med min vän, L. Lantz från 

 Moskva, hufvudsakligen för herpetologiska studier. Den skarpt 

 begränsade tiden tillät ej vidtgående studier på andra områden, 

 så att det naturvetenskapliga utbytet torde synas mången en- 

 sidigt, men några anteckningar från resan torde kanske ändock 

 intressera en större krets af denna tidskrifts läsare. 



