250 



FAUNA OCH FLORA 



Det var ett pipande och oväsen, minst ett dussin »familjer» 

 måtte ha bott i salongssofforna. 



Resesällskapet var nästan helt och hållet kaukasiskt, endast 

 några få ryssar; militärer, tjänstemän och ett par köpmän, som 

 skulle till någon badort vid kusten, annars en profkarta på 

 kaukasiska raser, alla i sina pittoreska dräkter och beväpnade 

 till tänderna. Inga västeuropéer — nota bene utom under- 

 tecknad — inga turister. Kaukasus är ju ännu så godt som 

 kemiskt ren från dylika — lyckliga tillstånd, hur länge skall 

 du få fortfara! Kaukasus är för naturvännen en enda, nästan 

 oafbruten idyll, som rufvar på oanade skatter, om den ock 

 drömmer om årtusendens strider och vapenrassel. Öfverallt 

 vild, ofta kärf och rå, såväl till natur som klimat, och resan- 

 den måste själf se till, hur han kan reda sig med de lika kärfva 

 och primitiva invånarna. 



På morgonen, när jag kommer upp på däck, bränner solen 

 redan hett öfver den spegelblanka hafsytan. Tumlare hoppa 

 lustigt kring båten, hela svärmar följa oss allt som oftast. Åt 

 öster sträcker sig den väldiga bergskedjan med sina snöiga 

 toppar och ljust vårgrönskande sluttningar: den pontiska Rivi- 

 eran! Än stupa bergen brant ned i hafvet, än draga de sig 

 något tillbaka och lämna plats för ett sumpigt deltaland, öfver- 

 vuxet af täta, ogenomträngliga skogar. Kustbergen äro rika 

 på mineralkällor, floran öfverväldigande. 



Någon hamn finnes ej mellan Noworossijsk och Poti, utan 

 all in- och utskeppning sker med småbåtar, ej alltid så lätt, 

 när sjön går liög. Vid frukostdags stoppa vi utanför Sotschi, 

 kustens viktigaste badort, vackert belägen vid en större dal- 

 mynning. Cypressern-a påminna om den italienska södern, 

 men den nordiskt friska grönskan visar, att man är långt ifrån 

 den skogfattiga apenninska halfön. Millioner grodors kärleks- 

 sång ljuder från de talrika träsken. — Som det är söndag, 

 är utbytet af passagerare ganska lifligt, det är ett nöje att följa 

 lifvet och stojet, som är nästan ännu intensivare än i de levan- 

 tiska hamnarna. Själf är man så tunnklädd som möjligt i 

 värmen, men dessa bergens män komma i pälsar med kragarna 



