NÅGOT OM SKOGSDUFVAN 



265 



Då jag emellertid i detta saniniaiiliaiig saknar tillräcklig 

 anledning att närmare ingå på detta sp(')rsmal, vill jag med 

 hänsyftning på det nu sagda ufvergå till att omtala mina 

 iakttagelser angående skogsdufvan (Columba oenas). 



För några år sedan vistades jag under en del af som- 

 maren i Ronneby skärgård för ornitologiska studier. Den 

 intressanta och rika fågelfaunan, som här fanns, fick för mig 

 en särskild lockelse, då jag 

 under mina dagliga färder 

 bland skären, som öarna 

 och holmarna här mesta- 

 dels kallas, var i tillfälle 

 att tämligen ofta iakttaga 

 ett par skogsdufvor. 



Ej långt från inloppet 

 till Ronneby hamn ligger 

 en liten ö, benämnd Hög- 

 skär, hvilken speciellt i 

 zoologiskt intresse är an- 

 märkningsvärd. Just på 

 denna plats såg jag oftast 

 dufvorna, och hvar gång 

 jag landade där, flögo de 

 skrämda af min ankomst 

 bort. Denna ö är helt liten 

 och nästan helt och hållet 



betäckt med väldiga block och stenar. Endast på den norra 

 sidan är den steniga terrängen afbruten af ett område, bevuxet 

 med gräs och några enstaka örter. Eljest är ön mycket en- 

 formig och svårtillgänglig. 



Första gången jag såg dufvorna här, antog jag, att det 

 var förvildade tamdufvor, som tagit sin tillflykt ute bland skä- 

 ren för att ostörda framlefva sina dar. Då jag likväl ständigt 

 såg dem här, tänkte jag, att de möjligtvis häckade i någon 

 undangömd vrå. Denna tanke tillbakavisade jag dock snart^ 



Fig. 1. 



Högskär. Häckplatsen för Columba 

 oenas (fot. H. G.). 



