NÅGOT OM SKOGSDUFVAN 267 



som lios alla diifvors i\gg glänsande hvit, och skalet är myc- 

 ket tunnt.^ 



1 regel lägger skogsdufvan sina ägg i iiialiga träd o. d\ 1., 

 men afvikelsen härifrån kan i detta fall ej anses som en ren 

 tillfällighet, hvilket jag genom iakttagelser under följande år 

 funnit. 



Då jag nämligen sommaren därpå åter besökte samma 

 platser, fann jag ungefär på samma ställe en ny kull, och 

 vid ett förnyadt besök nästföljande sommar häckade två par 

 på i)n. 



Jag antar därför med full säkerhet, att det nya par, jag 

 vid mitt sista besök fann, kan härleda sin släktskap från förut 

 nämnda par och att således genom ärftlighet den egenskapen 

 att lägga äggen på marken blifvit öfverförd på ungarna. 



Äfven om så icke skulle vara, är fallet dock af intresse 

 och kan tjäna som en illustration på fåglarnas förmåga att 

 anpassa sig efter de lokala betingelserna. 



Det må äfven här påpekas, att angränsande trakter inga- 

 lunda saknade skogar med ihåliga träd, hvarför det ju ej rätt 

 gärna kan ha varit bristen på dylika, som drifvit fåglarna ut 

 till hafs. Denna omständighet skulle måhända kunna tala 

 för att det vore tamdufvan (Columba livia domestica), som öf- 

 vergifvit sin rätta hemort. Att det emellertid ej är denna art, 

 vågar jag påstå, enär jag från en dold plats kunde iakttaga 

 fåglarna på några meters afstånd och då med full säkerhet 

 konstatera, att det var Columba oenas. 



Den egentliga orsaken till att fåglarna öfvergifvit skogen, 

 är nog svår att fullt exakt fastställa. Dock står det fast, 

 att det ej kan vara samma anledning, som drifver skogsdufvan 

 å vissa platser, att antingen helt och hållet öfvergifva sina 

 gamla häckplatser eller lägga sina ägg på trädens grenar, d. v. s. 

 kajornas hastiga förökning och inkräktande på nästan alla 

 ihåliga träd, ty i närmast angränsande skogar var kajan \isst 

 icke allmän. 



Angående förut kända afvikelser hos skogsdufvan i valet 



Kullen förvaras i min samling. 



