86 FAUNA OCH FI.ORA 



Så långt Lektor Adlerz' skrifvelse. Ett liknande fenomen 

 finnes omtaladt i årgången för 1915 af denna tidskrift (sid. 25). 

 Hr Bertil Hanström skrifver där: »Ölands- resp. Smålands- 

 kråkorna ha den egenheten, att de under hösten och vintern 

 livarje kväll strax före solnedgången styra färden öfver Kalmar- 

 sund till Öland för att söka nattkvarter i de midt emot staden 

 liggande dungarne och nästa morgon företaga återfärden >. 



Vid Riksmuseum kan man på liknande sätt om kvällarne 

 se kråkorna sträcka ostvart i riktning mot Lidingön. 



Alla dessa tre fall ha den likheten sinsemellan, att krå- 

 korna företaga sitt aftonsträck till sofplatsen från fastlandet 

 och öfver vatten till någon ö. Det ligger därför nära till hands 

 att uppställa den hypotesen, att orsaken skulle kunna vara 

 någon nedärfd vana att söka ett sofställe, som var tryggadt 

 mot anfall af något landrofdjur. Men för att den fruktade 

 fienden skulle kunna vara farlig för kråkorna på nattkvisten 

 måste den ju ha förmågan att klätta i träd och i sådant fall 

 blir ju mården den enda, som kan komma ifråga. Emellertid 

 om detta antagande är riktigt, är dock den ifrågavarande vanan 

 särdeles märklig, ity att synnerligen många kråkgenerationer 

 måste ha lefvat och dött sedan den tid, då mården var allmän 

 nog i dessa trakter för att kunna utgöra en allvarlig fara för 

 kråkornas nattkvarter. 



Huru än må förhålla sig härmed, skulle det vara af in- 

 tresse att få underrättelse från olika delar af landet om lik- 

 nande iakttagelser som de ofvan nämnda. Måhända kan där- 

 igenom uppslag gifvas till andra och bättre förklaringsgrunder 

 än den ofvan framställda, Tidskriftens redaktion mottager 

 alltså med nöje meddelanden rörande ofvan omhandlade ämne. 



