82 FAUNA OCH FLORA 



Österbottens kusttraktens insekter i ett föredrag, hållet våren 

 1915 i Societas pro Fauna et Flora Fennica-sällskapets möte. 



Den utomordentligt stora betydelse för djurarternas utbred- 

 ning, som de klimatiska förhållandena hafva, är obestridlig. Vi vilja 

 ej heller förneka möjligheten af att hvad som i ofvanstående 

 uppsats framställts med afseende på alfågelns utbredning i 

 hufvudsak kan äga sin riktighet. Men i de flesta fall ligga 

 problemen nog ej så enkelt, att man för en så härdig djurform 

 som en simfågel kan dekretera, att dess utbredning står i di- 

 rekt beroende af temperaturens medelmaximum för en månad. 

 Förhållandena äro säkerligen vida mera komplicerade, och man 

 måste vara försiktig och undvika alltför schablonmässigt upp- 

 ställda regler. I en ofvan citerad uppsats af Lektor S. P. Ek- 

 man^ söker denne göra troligt, att vissa sjöfågelsarters utbred- 

 ning här i landet skulle bestämmas af temperaturens medel- 

 maxima (middagstemperaturen) för juni och juli. 



För att få något djupare inblick i dessa förhållanden torde 

 det måhända vara lämpligt att taga kännedom om de ifråga- 

 varande fågelarternas utbredning såsom häckande äfven utan- 

 för våra landamären. En öfverblick häröfver ter sig då på 

 följande sätt, hvarvid den af Lektor Ekman följda ordningen 

 bibehålles. 



Stjärtanden häckar bl. a. på Orkneyöarne, Shetland, 

 Hebriderna och i Skottland, men alla dessa platser ha utan 

 tvifvel en sval sommar. Däremot torde man näppeligen kunna 

 anse subarktiska förhållanden ens närmelsevis råda vid de 

 sjöar i Holstein, Mecklenburg, Oldenburg, Westfalen, Braun- 

 schweig, Hessen, Brandenburg, Schlesien o. s v., där stjärt- 

 anden också häckar^ och ännu mindre i Ungarn (i småsjöar 

 mellan Donau och Theiss, i Neusiedlersjön o. s. v.), Rhöne- 

 deltat och södra Spanien. Häremot kunna ju möjligen artens 

 häckningsplatser i Mähren, Bulgarien etc. vara så högt belägna, 



^ Ymer 1909, lift. 2, p. 261—261. 



