En praktand, Anas falcata, i Stockholm. 



Af 

 E. L. 



trax efter midten af dec. 191 6 spordes, att en 

 praktand visat sig bland de talrika gräsänderna i 

 trakten kring Djurgårdsbron. Den förste, som 

 varsnade denna sällsynta gäst, var intendenten 

 A. Behm, och genom honom kom den första no- 

 tisen härom i dagspressen. Fullständigt oberät- 

 tigade tvifvelsmål om iakttagelsens riktighet utta- 

 lades från annat håll, men de blefvo vederlagda. Den 21 dec. 

 stämde undertecknad möte med intendenten Behm och var väp- 

 nad med Zeisskikare, om så skulle erfordras. Men det behöfdes 

 ingalunda. I Djurgårdsbrunnsviken i närheten af Wennerbergsstatyn 

 summo åtskilliga gräsänder omkring och midt uppe i denna skara 

 var praktanden i fråga, som i sanning gjorde skäl för namnet. Gräs- 

 änderna voro ju vana vid människor och ej ett spår rädda. Det 

 samma hade genom exemplets makt blif\it fallet med praktanden, 

 som vi sålunda kunde taga i noggrant skärskådande på blott några 

 få meters afstånd. Det var intressant att se, huruledes så mycken 

 färgprakt kunde vara så litet i ögonen fallande, när fågeln i hvil- 

 ställning ej exponerade den. De genom vattring af svart och hvitt 

 gråa kroppssidorna stämde rätt bra med det mörka vattnet, men 

 inblandningen med hvitt är större på ryggen, så att denna syntes 

 ljusare grå. Hufvudet föreföll i den svaga vinterdagern mörkbrunt, 

 men när anden vände näbben mot åskådaren, framträdde koppar- 

 skimret på panna och kinder och än mera den starka gröna metall- 

 glansen på hufvudets sidor. Den långa nacktofsen hvilade vanligen, 

 nästan osynlig mellan skulderfjädrarna, men när anden ibland 

 sträckte på halsen, såg man, huru väl utvecklad den var och då 

 äfven den hvita strupen med sitt grönsvarta tvärband. 



