UR VÄXTVÄRLDIiN PÄ BODA KRONOI'ARK 69 



minor incona , livilken väl är att anse som en själfständig art. 

 Den har åtminstone föga likhet med de ex. af P. minor, jag 

 sett på norra Öland. Af Hypochceris radicata finnas både huf- 

 vudformen och den nedtill på stammen sträfhåriga f. hispida. 

 Denna senare är vanligen mycket kraftigare än hufvudformen 

 och har bredare blad än denna. Jag har förut påträffat f. his- 

 pida bland hufvudarten i Halmstad. 



Tredje och fjärde blockafdelningarna rymma de största 

 skogsbestånden. Skogen består dels af tall och dels af gran. 

 I nordligaste ändan af fjärde blockafdelningen träffas svart- 

 tallen (Pinus nigraj och lärken (Larix decidua) (planterad el. 

 sådd). En och annan rakstammig asp el. rönn står midt ibland 

 de dystra granarna eller påträffas i kärrkanternas snår. En 

 hälft förmultnad bokstock, funnen på tredje blockafdelningen, 

 vittnar om att bok en gång stått, där gran och tall nu härska. 

 Vi återfinna flera växtarter från föregående områden. Murgrö- 

 nan växer kraftigare och yppigare än någonsin och slingrar 

 vid Dykärr sina rankor ända till 3 å 4 meters höjd uppför tal- 

 lar och granar. På marken träffa vi på några blad ganska 

 lika murgrönans men mindre; det är blåsippans blad, som bära 

 vittnesbörd om att de blå blommorna lysa upp skogen i den 

 tidiga våren. Cephalanthera ensifolia återfinna vi på den torra 

 gulgröna mossmattan i granarnas skugga. Fyrola rotundifolia 

 och iiniflora förekomma bägge, den sista dock mycket spar- 

 samt, jämte P. secLinda. På ett hygge vid Lyckebäck trifves 

 Linnea borealis utmärkt kring de multnande stubbarna. Neottia 

 nidus avis träffa vi på det mjuka mosstäcket i granskog vid 

 Dykärr samt på gräsmark och mera öppen plats upp emot 

 Näbben till. På den fuktiga skogs- och snårmarken igenkänna 

 vi Sanicula europoea och på samma lokal hotar Paris qiiadri- 

 folia att sammanfalla med grönskan och undgå vår uppmärk- 

 samhet. På alla mera öppna platser visa Melampyriim pratense 

 och silvaticiim sina af solen mer eller mindre rödbrunfärgade blad. 

 Polygonatiim mnltifloram växer sparsamt på skuggiga platser. 



