ORNITIIOLOCISKA NOlISliK I 69 



ligger vid en del af det gamla hafssuiidet öfver det mellersta 

 Sverige. Denna häckplats är att finna vid Omberg på ett af 

 dess branta stup mot Vättern. AUdenstund detta berg reste sig 

 ur vattnet, äfven då det omgifvande lägre landet täcktes af liaf- 

 vet, skulle man kunna tänka sig, att denna gråtrutkoloni ägt 

 bestånd på samma plats ända sedan denna aflägsna forntid. 

 I ännu en insjö, som ligger inom det gamla hafssundets grän- 

 ser, nämligen Glan, häckade gråtruten ännu omkring 1870-talet 

 enligt C. W. Lundborg. Själf såg jag som pojke ett par hafs- 

 trutar häcka på Lillskär i samma sjö. Visserligen ligger denna 

 sjö ej så särdeles långt från en af det nutida hafvets inre 

 vikar, Bråviken, men det oaktadt torde den ofvan gifna tyd- 

 ningen såsom en reliktförekomst äfven i detta fall ej kunna 

 utan vidare tillbakavisas, ty enligt tillgängliga uppgifter häcka 

 de nämnda trutarna ej annorstädes i vårt land vid insjöar. 



2. Eli alfågcl i Vänern den 28 juni. 



Den 28 juni i år stod jag i sällskap med några vänner på 

 yttersta spetsen af det moränref, som afslutar ön Hinden mot 

 nordväst och där sänker sig ned under Vänerns yta. Plötsligen 

 kommer en fågel flygande utifrån sjön rätt mot mig. Jag blef 

 ytterst förvånad, ty det gjorde intryck af att vara en alfågel, 

 såsom jag också utropade. Den närmade sig alltmera och slog 

 till ej långt från oss. Mycket riktigt, det var en gammal al- 

 fågelhane i glänsande brunsvart skrud med gråhvita kinder 

 och långa stjärtspröt. Zeisskikaren gaf en klar bild af de 

 minsta detaljer. Strax alfågeln hade slagit ned, dök den efter 

 föda ett par gånger, men tycktes ej finna hvad den önskade, 

 hvarefter den ånyo lyfte och flög ut på fjärden söder om refvet, 

 där den låg en stund, innan den flög bort ur vår åsyn. 



Det var en ganska egendomlig uppenbarelse att finna en 

 alfågel i Vänern i synnerhet vid denna tid på året. Men detta 

 är ej det märkligaste, ty fåglar komma ju då och då på villo- 

 vägar, utan det intressantaste i iakttagelsen ligger i den lilla 

 underrättelse om denna arts ruggning, som kan erhållas här- 



