Några ord om floran i Solberga socken 

 i Bohuslän. 



Af 

 Folke Lundberg. 



å jag för åtskilliga år sedan för första gån- 

 gen reste med tåget mellan Göteborg och 

 ff"|i^i Uddevalla, hvilken bandel då nyss hade blifvit 

 färdigbyggd, gjorde de trakter, hvarigenom ba^ 

 nan löpte, ett synnerligen trist och ödsligt in- 

 c^^^^i^^5?^^^Ä^ tryck på mig. Särskildt Inlands Norra och Södra 

 härader karaktäriseras på vida sträckor endast af sterila bergs- 

 platåer bevuxna med en mager och artfattig vegetation. Emellan 

 dessa stenöknar och ljungfält kunna dock finnas oaser, som ut- 

 märka sig för en förvånande frodighet och artrikedom. Jag 

 har under den tid jag fullgjort min värnplikt lärt mig känna 

 och älska det landskap, som heter Bohuslän, och har under 

 mina fälttjänstöfningar sett ett och annat, som för en bota- 

 nist äger sitt intresse. Så t. ex. fägnades mitt öga mången 

 gång vid åsynen af den vackra ock egendomliga ormbunken, 

 Blechniim spicant (Kambräken), som stundom uppträder täm- 

 ligen rikligt i mellersta Bohuslän, t. ex. flerstädes i Resteröds 

 s:n, och vid Hofhult i samma socken fann jag i aug. 1912 un- 

 der en bataljonsmanöver den sällsynta dvärgjohannesörten, 

 Hypericum humifusum, å en sandig åker i stor mängd. Denna 

 lilla vackra ört är enligt Krook och Almquists »Svensk Flora 

 för Skolor» 3:e upplagan, endast anträffad i Skåne, Blekinge 



