NÅGRA ORD OM KLORAN I SGLIiERGA SOCKEN I 150HUSLÄN. 1 77 



juni i full blomning. Rhodiola är ju liksom den ofvan omta- 

 lade Viscaria alpina en i våra fjälltrakter rätt utbredd växt. 

 I Bohuslän är den af gammalt känd från Gullmarsfjorden samt 

 Koön, hvarest den ännu finnes på en inskränkt plats i mängd. 

 Efter att hafva njutit min välbehöfliga hvila och skattat lokalen 

 på ett par exemplar af den vackra fetbladsväxten, fortsatte 

 jag. Rhodiola tycktes ej vara sällsynt på denna sida af ön, 

 den syntes nästan öfverallt i fuktiga bergspringor eller hän- 

 gande från hyllor och afsatser, där den funnit fäste och en 

 smula jord, samt där den låg i skydd för solen. Af andra 

 anmärkningsvärdare växter, som uppträdde här och där på 

 bergsluttningarna, iakttogos blodnäfvan, Geranium sangiiineum, 

 som redan började slå ut sina granna, röda blommor, samt 

 den kalkälskande Erysimiim hieracifoliuni, som gärna höll sig 

 invid potatisåkrar och trädgårdstäppor, där jorden var starkt 

 bemängd med snäckgrus. Från ett föregående besök på sen- 

 sommaren 1916, då jag besökte den södra sidan af ön, har jag 

 lagt på minnet: Erysimum hieracifoliam fl. st., Hypericum 

 montaniim, Hypochceris radicata, Lathyris silvestris, Vicia 

 silvatica i mängd på en strandäng och ej långt från denna 

 Bracliypodium pinnatnm sparsam på ett enstaka ställe nära 

 stranden. Ett par buskformiga exemplar af den norska oxeln, 

 Sorbiis aria, har jag äfven iakttagit i det inre af ön. 



Snart hade jag framkommit till västra stranden och det 

 lilla täcka fiskläget på denna sidan, Västra Brattöns läge. 

 Midt öfver sundet låg den i det föregående omnämnda Elgön 

 med sina leende småskogsomkransade berg och bördiga ängar. 

 Jag kunde ej underlåta att låna en eka och låta ro mig dit 

 öfver. Norra delen af ön är bergig och liknar i detta hän- 

 seende Brattön, den södra är däremot ganska lågland och bör- 

 dig. Då tiden redan var ganska långt framskriden, måste jag 

 inskränka mig till en hastig öfverblick af det sydöstra strand- 

 partiet och för öfrigt lämna ön till en grundligare undersök- 

 ning vid ett annat tillfälle. Bergen nådde ej tillnärmelsevis 

 till en sådan höjd och storlek som Brattöns väldiga forma- 

 tioner, och ej heller tycktes vegetationen vara så intressant 



Fauna och Flora 1917. Haft. 4. 12 



