1 hvilken utsträckning förtära och sprida 

 småvadarna växtfrön? 



Af 

 Aug. Heintze. 



Tyskland, Österrike-Ungern, Schweiz och Eng- 

 land med kolonier samt Förenta Staterna 

 har man särskildt under senare åren med 

 stor ifver ägnat sig åt studiet af fåglarnas 

 födoämnen. De värdefullaste undersöknin- 

 i^O garna äro utförda af Naumann, Jäckel, Eck- 

 STEiN, Loos, Rörig, Zdobnicky, Rey, v. Burg, Csiki, Thaisz 

 och CoLLiNGE. Med undantag af Thaisz äro alla de nämnda 

 forskarna zoologer, och detta förklarar, hvarför de i fågelma- 

 garna förekommande fröna och andra växtdelarna oftast ej be- 

 handlats med samma noggrannhet som de animaliska födo- 

 ämnena Smärre frön ha säkerligen i stor utsträckning för- 

 bisetts, och af de funna växtfröna har vanligen endast en del 

 bestämts till arten. Rena felbestämningar föreligga åtminstone 

 hos EcKSTEiN (J. O. 1887).^ I de skandinaviska länderna ha 

 isynnerhet Collett, Hesselman, Holmboe, Birger och Heintze 

 lämnat bidrag till frågans lösning. 



Särskildt beträffande vadare och simfåglar är kunskapen 



'■ Följande förkortningar användas: A. Ö. (Vet. Akad. Öfvers.), B. B. (Brit. 

 Birds), F. F. (Fauna och flora), I. (Ibis), J. O. (Journ. f. Ornith.), J. T. (Jägarf. 

 n. Tidskr.), K. N. (Klub f. Naturk.), M. N. (Nyt Mag. f. Naturv.), N. D. (Nat. 

 Deutschl., Bd. IV), O. M. (Ornith. Monatsschr.j, S. F. (Not. Soc. p. F. et fl. fen.). — 

 Siffrorna hänvisa till den i slutet af uppsatsen intagna litteraturförteckningen, som 

 dock endast medtasrer oftare citerade arbeten. 



