1 66 FAUNA OCH FLORA 



kapten Beurling, ägde den fullständigaste kännedom om alla 

 »hemliga farleder». — Men på grund af vattnets ringa djup 

 kransades många af skären af breda ljusgröna band af vass 

 och högvuxen starr. På dessa skär hade fiskmåsarne (Larus 

 caniis) sina mest omtyckta tillhåll och häckade tydligen koloni- 

 vis på vissa af dem. De snöhvita måsarna mot den gråa 

 hällen och den gröna vassen togo sig särdeles fma ut i det 

 klara solskenet. — Förresten hände det ej sällan, att fisk- 

 måsarne här liksom vid Ekoln och på en del andra ställen 

 slogo ned och satte sig i talltopparne utefter sjöstranden. — 

 När vi kommo längre ut i skärgårdens yttre, nordligare delar, 

 funno vi tärnor i stort antal äfven häckande. Vi räknade på 

 ett skär ej mindre än 32 bon med ägg, som företedde hela den 

 vanliga växlingen i färg från ljust gulgrått och olivgrönt till 

 mörkt leverbrunt. Men ännu intressantare var den talrika 

 förekomsten af ståtliga hafstrutar.' Dessa hade redan stora 

 ungar, som dels vandrade kring på klipporna, dels, om vi 

 visade oss för närgångna, summo bort till ett annat skär. 

 Fågelfaunan var i öfrigt ej särdeles artrik härute. Ute på 

 fjärden summo några storlommar och af landfåglar syntes ett 

 par sädesärlor. Kråkor hade haft bo i en tall, men ungarne 

 voro utflugna. En ertappades dock och fick bota för fädernas 

 missgärningar. Under en sten hade en pracka sitt nu väl- 

 skyddade bo, men huru hon skall klara sina små ungar, när 

 dessa kläckts, bland denna mängd af rofgiriga hafstrutar, det 

 blir nog mera problematiskt. Stora förhoppningar torde hon 

 väl näppeligen hafva att kunna skydda hela kullen. Såsom 

 ett exempel på hafstrutarnes glupskhet äfven i denna trakt kan 

 nämnas, att när vår värd några dagar tidigare tog en hafstrut- 

 unge därute, lämnade denna ifrån sig en mindre vadare, som 

 den sväljt. Sannolikt var detta en drillsnäppa, ty det var den 

 enda art af småvadare, som jag såg härute bland skären. En 

 annan, större vadare hade jag däremot glädjen att få se, ehuru 

 den i år sades vara mindre talrik än vanligt, nämligen strand- 



^ Att de sedan gammalt plägat lia sitt tillhåll därute, därpå tyder namnet 

 Måkeskär på ett af de nordligaste skären. 



