I20 FAUNA OCH FLORA 



art, i den andra en gräsfrukt och ett obestämdt frö. Rörig (15 

 p. 58) fann i ett exemplar (22. 10. i8g8) blott »Samenkörner». Själf 

 har jag i en tidigare uppsats i denna tidskrift (9 p. 102) redogjort 

 för innehållet i tvenne Gallinago galliinda från Paternoster. 



Både enkel- och dubbelbeckasinerna ha enligt Naumann (1. c. 

 p. 177 o. 188) för vana att regelbundet kasta upp hårda växtdelar 

 och andra osmältbara ämnen i form af bollar, hvilka äfven inne- 

 hålla sand- och gruskorn, hvarför dessa gastroliter dagligen måste 

 ersättas. Utan tvifvel förhåller sig G. galUmila pä samma sätt. 



I Bayern förtär enkelbeckasinen enligt Jäckhl (10 p. 286) 

 skalbaggar, bitar af späda örtblad samt frön af svalting, Setaria 

 glauca, Scirpus-, Carex- och Polygonum-^a.tX.^r . I två under april må- 

 nad dödade exemplar träffade Rey (14 p. 392) 8 gräsfrukter och 

 ett litet, obestämdt frö. Bärstenar af Potamogeton o-ispus samt 

 »einige Samenkörner» ingingo jämte insektrester och smärre grus- 

 korn i tvenne enkelbeckasiner, som erhöllos i Tyskland 27. 8. och 

 25. 10. år 1898 (15 p. 58). Frön funnos vidare i en beckasin, som 

 sköts af Alm (F. F. 1906 p. 131) vid Eskilstuna under april månad. 

 Ett af mig undersökt exemplar innehöll rester af gröna växtdelar 

 samt frön af vattenväxter (9 p. loi). Stundom skall denna vadare 

 äfven uppsöka blåbär (N. D. p. 192), och i Norge har man en gång 

 fångat den i en dona, anbragt i närheten af en myr och betad med 

 rönnbär (4 p. 205). 



Om dubbelbeckasinens födoämnen har jag endast lyckats er- 

 hälla följande upplysningar. Ett exemplar från Wurttemberg 11. 2. 

 1899 hade skalbaggar, larver och några hvetekorn i muskelmagen, 

 men hvarken grus- eller sandkorn (15 p. 58). Rey (12 p. 263)' 

 fann i en fågel från Helgoland 3. 11. 1905 fina växttågor, insekt- 

 rester, ett sandkorn samt några små frön, däribland 4 af duflins 

 (Vicia hirsuta). Enligt Nilsson (3 uppl. p. 268) förtär dubbel- 

 beckasinen äfven fina vattenväxter och frön. 



Alla tre beckasinarterna tyckas hämta samma slags föda ur 

 växtriket: späda, gröna delar af vatten- och myrväxter samt ibland 

 bär. Torrfrön inkomma under vanliga förhållanden endast till- 

 fälligtvis eller tillsamman med moderväxten i deras mage. 



Morkulla. Bohuslän, Hogsjön i Lane-Ryr socken 29. 10. 19 16. 

 Muskelmagen innehöll enst. ungefär cm-långa bitar af daggmaskar,^ 

 smärre fragmenter af multnande örtstänglar, ört- och gräsblad i 

 sparsam mängd, flera multnande men ännu bladbärande skottbitar 

 af blodroten (Potentilla erecta), ett Ei/ifefn/ni-harr, 4 gröna gran- 

 barr, enst. mossbitar (Hyhcomia) samt 6 sandkorn (1 — 3 mm). 

 Tarmarna voro fyllda med en tunnflytande gröt af amorfa massor, 

 ur hvilka af fasta beståndsdelar endast fina sandkorn samt finkros- 

 sade och nästan oigenkännliga växtrester i helt ringa mängd ut- 

 slammades. 



Morkullan lefver som bekant mest af insekter, larver och maskar, 

 hvilka uppehålla sig bland nedfallna blad och barr och andra mult- 

 nande växtdelar samt i gödsel. Det är därför lätt att förstå, att 

 växtrester ofta i afsevärd mängd medfölja födan. Bechstein (N. D. 

 p. 166) och Kinberg (p. 574) uppgifva, att hon ibland äfven upp- 



