I IIVILKEN UTSTRÄCKNING FÖRTÄRA OCH SPRIDA ETC. t 21 



söker blåbär och någon gång (nedfallna?) rönnbär. Morkullor, som 

 i januari månad år 1879 skötos på Gotland af Rud. Holm (J. T. 

 1879 p. 37), hade magarna fyllda med enbär, »sannolikt deras 

 enda föda under denna stränga vinter». Stundom finner man också 

 ett och annat torrfrö i hennes muskelmage, men dessa ha utan 

 tvifvel slukats ofrivilligt liksom barr, mossbitar och multnande växt- 

 delar. I Nya Naumann (Bd. IX p. 214) omtalas, att två i Istrien 

 skjutna morkullor äfven hade några majskorn i magen. 



Hårdare växtdelar, grus- och större sandkorn, enbiirskärnor 

 o. dyl. kasta morkullorna säkerligen åter upp i form af bollar. En- 

 dast smärre frön och sandkorn samt finmalda insektrester och växt- 

 ämnen torde afbördas i form af exkrementer. 



Vattenrall. Paternoster 29. 10. 1916. Muskelmagen innehöll 

 helt få rester af en mindre skalbagge samt sex 2 — 5 mm långa 

 bitar af rottägorna hos någon örtartad växt. Sand- och gruskorn 

 saknades helt. I tarmarna funnos amorfa massor i rätt riklig mängd. 



Enligt Naumann (Bd. VII p. 197) lefver vattenrallen på sen- 

 hösten och vid frost äfven af >^Rohr-, Schilf- und Gras-Sämereien», 

 men håller ej länge ut med denna kost. De nämnda frukterna 

 träffas också alltid blandade med animalisk föda i hans mage. 

 Rörig (15 p. 59, 16 p. 118) liar varit i tillfälle att undersöka g 

 vattenrallar. En hade obestämbara frön, en annan gröna växtdelar 

 i magen; endast i 5 funnos sand- och gruskorn. Fyra af Rev (ii 

 P- 317. 13 P- 267, 14 p. 347) uppdissekerade exemplar voro skjutna 

 i oktober och första hälften af november. En hade magen helt, 

 en annan nästan helt tömd; i den tredje träffades vatteninsekter 

 samt bitar af snäckskal; det återstående exemplaret innehöll 16 

 frön af drufhyll, en vindrufkärna, några små obestämda frön, skal- 

 baggsrester samt 0,15 gr sand- och gruskorn, det största 6,7 mm. 

 En vattenrall, som tillvaratogs i början af april, innehöll växtrester, 

 svart slam och helt små snäckor, få jordlöpare samt ett 3 mm stort 

 sandkorn. Fem exemplar, hvilka erhöllos af Stoot (J. O. 1887 p. 

 585) och Zdobnicky (K. N. 1905 p. 58), hade alla tom eller nästan 

 tom mage, och Rzehak (O. M. 1905 p. 173) fann i ett individ 

 blott »Kieskörner». 



På Island är vattenrallen åtminstone i regel stannfågel och 

 håller här till godo äfven med »Pflanzenfutter» (6 p. 288). Det- 

 samma tyckes också vara fallet i södra Norge: en af Holmboe 

 (M. N. 1900 p. 309) undersökt fågel, skjuten i december månad, 

 hade sålunda 4 frön af en Vacciiniiin-2iX\. i sin muskelmage. En 

 annan vattenrall från Norge (midten af oktober) hade magsäcken 

 fylld med små insekter, »foruden grovt Grus samt nogle Fro af en 

 Vandplante» (2 p. 173). Hos oss lefver Ralhts enligt Nilsson (3 

 uppl. p. 27g) af insekter, snäckor, sniglar och frön. 



Att magen hos skjutna vattenrallar mycket ofta är alldeles 

 tom eller endast innehåller sparsamma rester af intagna födoämnen, 

 beror säkerligen dels på att fågeln mest är i rörelse under natten, 

 dels att han regelbundet kastar upp osmältbara ämnen jämte sand- 

 och små gruskorn i form af bollar. Att döma af hittills gjorda 

 undersökningar lefver denna fågel under senhöst, vinter och tidigt 



