122 FAUNA OCH FLORA 



på vären äfven af späda blad och andra gröna delar af vatten- och 

 myrväxter samt af lingon, tranbär och kräkbär. Någon gång sam- 

 lar han äfven upp nedfallna bär under drufhyll och andra bär- 

 buskar, som växa invid eller i närheten af vatten. 



Drillsnäppa, skjuten vid Lappberg i Lule Ipm. midsommar- 

 tiden 19 1 5 af RosENius. Muskelmagen innehöll talr. rester af smärre 

 skalbaggar (hufvudsakligen viflar), larver och dipterer. I profvet 

 funnos sex i — 3 mm stora sandkorn samt ett gruskorn (4,5 mm). 



Då muskelmagen hos skjutna drillsnäppor mycket ofta är full- 

 ständigt tom och de tunnflytande exkrementerna på sin höjd inne- 

 hålla några få fina sandkorn, torde man vara berättigad att antaga, 

 att äfven denna vadare har för vana att kasta upp bollar. 



Sedan gammalt känner man, att storspofven i rätt stor ut- 

 sträckning förtär blåbär, lingon och kråkbär. Primäruppgifter härom 

 träffas exempelvis hos Naumann (Bd. IX p. 146), Finsch (L 1877 

 p. 62) och CoLLETT (4 p. 374). 



Äfven småspofven skall enligt Naumann (1. c. p. 156) tycka 

 om kråkbär och isynnerhet blåbär, hvarför han också i en del 

 trakter erhållit namnet »Blaubeerschnepfe». ^ Kolthoff (J. T. i8g8 

 p. 7 q) berättar, att denna fågel stundom lämnar myrarna för att i 

 närliggande skogskanter söka blåbär. Småspofvar, som Palmen^ 

 och Sahlberg (S. F. 1867 p. 248) träffade vid finska Muonio våren 

 1867, lefde allmänt af kråkbär, medan snön ännu låg kvar på 

 marken. Liknande iakttagelser äro gjorda på Island (7 p. 255), 

 Grönland (17 p. 158) och i Nordnorge (Schrader. J- O. 1853 

 p. 312). 



Hos Haxtzsch (8 p. 360) finna vi en intressant notis om 

 NiiineiiitéS Jiudsouicus. Denna spof kallas nämligen af Labradors eski- 

 måer »Akpingek», weil die Vögel gern die Friichte der Polarbrom- 

 beeren (Riibus ardicus und wahrscheinlich auch R. chavictmonis), 

 eskimoisch akpik, fressen». 



CoLLETT (i p. 263 — 267, 2 p. 182, 3 p. 353) har gjort en del 

 märkliga iakttagelser öfver smärre vadare, som under höstflyttningen 

 besöka Norges kuster. Han kunde nämligen visa, att flyttande 

 brushanar och sandlöpare ibland ha magarna fyllda uteslutande 

 med frön af hafsstrandsväxter, under det att skär-, små- och kärr- 

 snäppor sluka frön af samma växtarter tillsamman med insekter 

 eller moUusker. Redan 1872 (i p. 267) kom han till den slut- 

 satsen, att »most of the waders that trequent the southern lowlands 

 on their autumn passage would appear to subsist partly on vege- 

 table food". 



De arktiska vadarna anlända ofta till sina häckplatser, medan 

 marken ännu till största delen är snötäckt. Under denna tid och 

 ibland också pä hösten lefva de säkerligen i afsevärd utsträckning 

 af växtämnen. På Grinnell land iakttog Feilden (I. 1877 p. 403 — 



^ Rörig (15 p. 59) har äfven funnit blåbär i en småspof, skjuten i Tyskland. 

 ' I »Finlands foglar», II p. 138 uppgifver Palmen, att Tb/rt/zws-arterna i 

 Finland »någongång äfven (förtära) bär och dylikt». 



