138 FAUNA OCH FLORA 



geografiskt arbete än en historisk landskapsbeskrifning. De 

 flesta äldre faunistiska uppgifterna i dessa beskrifningar grunda 

 sig dock på hörsägner och i bästa fall på iakttagelser af folk, 

 som författaren kommit i beröring med. 



I midten af 1700-talet utgåfvos af S. Bring, P. Mutzell, 

 A. J. Kling, M. t. Hammar och J. H. Sorbon på latin ett fler- 

 tal beskrifningar öfver olika härad i Blekinge i form af aka- 

 demiska disputationer i Lund, i hvilka man dock förgäfves sö- 

 ker efter uppgifter om djurlifvet i Blekinge vid denna tid. Så 

 mycket egendomligare är det då, att Laurentius Muhrbeck i 

 sitt arbete, Exercitiiim academium de Blekingia, Lund 1719, dock 

 har något att förtälja om landskapets fauna. I § 7 sid. 6 

 säger författaren: »Ferarum crudeliores, ursos videlicet, lupos, 

 lynces, & id genus alias, quas Scandia superior alit, nostra 

 terra penitus ignorat. Contra leporum vulpium hic ingens 

 invenitur numerus. 



Aves vero quod attinet, nemo non novit esse plurimas, queis 

 haec terra sylvis & aquis abundans, dulcissima generi hospitia 

 praebet». Muhrbecks uppgifter om frånvaron af björn, varg och lo 

 få närmast anses gälla strandbygden, ty det lider väl knappast tvif- 

 vel om, att åtminstone lo och varg vid denna tid ingalunda 

 voro sällsynta i Blekinges skogsbygder. N. H. Sjöborg gifver 

 i sitt år 1793 utgifna arbete, Blekinges hisforia och beskrifning, 

 följande kortfattade upplysningar om landskapets djurvärld 

 vid denna tid: »På skogarna finnas om icke öfverflöd, åtmins- 

 tone något af Ärrar, Tjädrar, Rådjur, Harar, Mårdar, Gräfsvin, 

 Ekorrar, Räfvar m. m. Vid stränderne skjutas Själar (Phoca 

 vitulina) och många strand- och dragfoglar». 



En i många afseende intressant sockenbeskrifning är den, 

 som utgafs år 1800 af prosten J. J. Öller öfver Jämshögs 

 socken; till Jämshög hörde vid denna tid nuvarande Kyrkhults 

 socken. I denna beskrifning lämnas en ganska utförlig skild- 

 ring af djurlifvet i västra Blekinge i slutet af 1700-talet. 



Vid midten af 1700-talet synes vargen varit ganska vanlig 

 i dessa trakter, men sedan socknen år 1780 börjat utbetala 



