8 FAUNA OCH FLORA 



alls släkt, ty den ena är en skägg-gök, Lybius cequatorialis, 

 och den andra en flöjttörnskata, Laniarius erythrogaster. Då 

 båda förefalla vara tämligen kraftiga fåglar, synes likheten ej 

 kunna förklaras såsom mimicry. Egendomligt nog förekom- 

 mer i Nordostafrika ytterligare en lika färgad skägg-gök af 

 ett annat släkte nämligen Pogonorhynchus rolleti, och den är 

 än mera lik den nämnda Lyö/ws-arten, ty den har ock liksom 

 den en hvit fläck på sidan af buken. Den sistnämnda är dock 

 större och har ett ännu kraftigare borstigt »skägg». 



Om släktskap med Sudanfaunan talar egentligen i nu före- 

 liggande samling blott en svart och gul väfvare, P/océ-ws^fsc/zéT/. 



Tvärs igenom Afrika från öster till väster träffas äfven 

 några fågelarter såsom en ljusblå kungsfiskare (Halcyojt sene- 

 galensis), den svart och hvita orgeltörnskatan f Laniarius cethi- 

 opicus), den lilla tschagran ( Potnatorhynchiis minor', en matt- 

 svart flugsnappare ( Melcenornis pammelaina) och en svart busk- 

 skvätta ( Pratincola salax). 



Med Västafrika har detta område i synnerhet de genuina 

 skogsfåglarna gemensamma. En del af dessa skogsfåglar kunna 

 dock äfven så att säga skjuta öfver i Ostafrika till där befint- 

 liga skogsområden, hvilka ofta träffas på de höga bergen. 

 Dessa bilda liksom urskogsöar i stepphafvet, hvilka erbjuda 

 ungefär motsvarande lifsbetingelser som den stora västafri- 

 kanska urskogen. Det synes ock af flera skäl sannolikt, att 

 sambandet mellan dessa m. 1. m. isolerade skogsförekomster i 

 Ostafrika och den västafrikanska urskogen förr varit intimare, 

 men att det brustit på grund af landets fortskridande uttork- 

 ning. Sålunda ha till slut blott de för nederbörd mera utsatta 

 bergen förmått att bibehålla sin skogsvegetation och därmed 

 också lämnat fristad för en del af den förr mera vidtutbredda 

 faunan. Men genom långvarig isolering ha dessa sprängda 

 rester af skogsfaunan i vissa fall utbildat afvikande geografiska 

 raser, som väl kunna skiljas från hvarandra, men som dock i 

 hufvudsak tillhöra samma utvecklingstyp. I viss mening kunna 

 dessa fåglar (och detsamma gäller naturligtvis äfven om dägg- 

 djuren med motsvarande utbredning), som nu finnas isolerade 



