BIDRAG 'Ill.r. KÄNNEDOMF.X OM TOKNE LAPPMARKS FÅGELFAUNA 205 



Astiir gentilis L. 



Dufliöken fann jag aldrig ute i naturen. Att jag tar upp 

 l\c\\ här beror på, att jag utanför en torfkoja vid Ortojokk såg 

 ett skjutet exemplar. 



Archibiiteo lagopiis Brunn. 



Fjällvråken var den vanligaste större roffågeln. Därmed 

 vill jag ingalunda säga, att den var allmän. Dess föt^ekomst 



Fjällvråkiinge i boet. 



Förf. foto. 



är i hög grad beroende af fjällemlarna. Emedan både somrarna 

 1916 och 1917 totalt saknade lemlar och sorkar, var deras antal 

 ytterst litet. De få fjällvråkar, som funnos, lade ett ringa antal 

 ägg — i regel ej mer än två då de annars lägga ända till 

 fem. 1 ett bo kunde de ej ens skaffa tillräckligt med mat till 

 två ungar, hvarför följden blef den, att den ena ungen åt upp 

 den andra. Då jag gjorde ett besök i boet, låg en unge till 

 hälften uppäten. Detta går så mycket lättare för sig, som 

 ungarna i ett roffågelbo i regel äro af olika storlek, beroende 

 på att honan börjar rufva, så snart första ägget är lagdt. Om 



