UPPGIFTER I OLOF CELSH FLORA UPLANDICA 277 



karpiderna förlängda blomaxeln, hvilket fall just är det Celsius 

 beskrifvit. Därtill komma nu emellertid ofta andra bildnings- 

 afvikelser, såsom för(')kning af kronbladens antal och petalisa- 

 tion af ståndarna, hvilket likaledes synes hafva af Celsius 

 iakttagits. Litteraturen öfver dessa anomalier är, som nämndt, 

 mycket rikhaltig. Före Celsius finna vi emellertid hos Penzig 

 endast en uppgift härom, nämligen af den redan hos Celsius 

 nämnde Breyne (1678). 



I Penzigs litteratursammanställning saknas för öfrigt flera 

 andra litteraturuppgifter rörande de omnämnda anomalierna 

 hos Geum rivale. Redan Clusius^ anför sålunda i ett arbete 

 från år 1583 en Caryophyllata montana III (= Geum aquaticu 

 Gesneri), hvilken just är en på detta sätt ombildad Geum ri- 

 vale. I sin år 1741 förrättade, 1745 utgifna Öländska resa om- 

 nämner Linné (p. 84) anomalien ifråga och upptager densamma 

 i Flora suecica (1755) såsom en varietet, [3 Caryophyllata pro- 

 lifera, flosculis elegantissimis'', under hänvisning till Loeselius, 

 Flora prussica (1703), p 35, t. 6. Jacquin gaf den, såsom 

 Penzig omnämner, senare namnet Geum hybridum och läm- 

 nade af densamma en särdeles vacker afbildning i sitt stora 

 praktverk: Icones plantarum rariorum, vol. I (Vindobonae 1781 

 — 1786), Tab. 94.^ 



Bland de senare årens litteraturuppgifter skall här erinras 

 om de mera ingående undersökningarna af Bucherer (1892) 

 och René Viguier (1907). , 



^ Carolus Clusius (Charles de l'Écluse) (1526— 1609), död som pro- 

 fessor i Leyden. Denne, en för sin tid högst betydande botanist, bereste i 

 naturvetenskapligt syfte Europa från Spanien ända till Turkiet och offentlig- 

 gjorde de därvid vunna resultaten i flera arbeten. Han har fått det eftermä- 

 let, att ingen af hans samtida upptäckt så mycket nytt, ingen lämnat så nog- 

 granna beskrifningar. Det arbete här ofvan afses bär titeln: Caroli Clusii 

 Rariorum aliquot stirpium per Pannoniam, Austriam et vicinas quasdam pro- 

 vincias observatarum historia. Antwerpia; 1583. 



- Denna form omnämnes i korthet äfven i ett arbete af Peter Johan 

 Bergius: Rön gjorde med örten Geum rivale. (Kongl. Vetenskaps Acade- 

 miens Handl. Vol. XVIII. 1757, P- "8.) 



^ Enligt Wikström: Stockholms Flora (1840), p. 386, är Geum hybridinn 

 Wulf. funnen i Solna socken, nämligen i Carlbergs Djurgård och vid 

 Solna lund. 



