Till frågan om alfågelns ruggningar och 

 hafstrutens häckning vid sötvatten. 



fter att med intresse liafva läst Professor 

 Lönnbergs ornithologiska notiser» från Vä- 

 nern anser jag mig böra meddela följande: 



Den 30 juli 1908 påträffade jag och sköt 

 ett par J^J" ad. af alfågel i en liten sjö eller 

 tjärn nordost om Vassijaure i Torne lappmark. 

 Dessa båda alfågelhanar hade så nyss fällt såväl vingpennorna 

 som alla andra vingfjädrar, att vingarne endast voro dunklädda 

 och syntes ej någon tillstymmelse till begynnande blodpennor. 

 Båda exemplaren finnas i skinn på Göteborgs museum. 



Dräkten för öfrigt är den allra härligaste mörka sommar- 

 dräkt, som jag sett, och jag vill minnas, att .spjuten» i stjär- 

 ten äro kvar. Professor Lönnbergs antaganden synas alltså 

 härigenom alldeles riktiga med afseende på tiden för rugg- 

 ningen. Ännu den 20 — 21 juli såg Sjölander i öfre Kaitum- 

 jaure stora flockar af alfåglar svärma omkring i luften. 



Rörande hafstrutens häckning vid sötvatten kan jag an- 

 föra följande. I Landvetter socken häckar hafstruten årligen i 

 ett par småsjöar, Yxsjön och Sjärsjön. För 18 — 20 år sedan 

 häckade årligen 3 — 4 par i hvardera af dessa sjöar, men sedan 

 trafiken med båtar (ekor) tilltagit i Yxsjön, hafva de nästan 

 helt och hållet flytt därifrån. Men i Sjärsjön, där de varit 

 ostörda, häcka ännu 2 par. Af lämningar och exkrementer har 

 jag sett, att de hämta sin föda från hafvet. I samma sjö ha 



