EN NY GORILLA FRÄN CENTRALAFRIKA 1 49 



gråhvita ryggbältet är tydligen ett manbarhetstecken, som ut- 

 vecklas sent, ty det saknas ännu alldeles hos en yngre hane, 

 som dock redan hunnit så långt, att de bakersta kindtänderna 

 i underkäken hos honom äro i bruk, och de i öfverkäken hålla 

 på att komma fram. Betarne äro dock ej utvuxna i sin fulla 

 längd, ocii käkmuskulaturen har ännu ej nått full utveckling. 

 Detta framgår däraf, att de starka benkammarne på skallen, 

 som_ hos den gamla hanen tjäna till fästen för käkmusklerna 

 fmusc. temporalis) hos denna gorillayngling ej ens äro antydda. 

 På skallen ser man f. ö. att öfre gränsen för dessa musklers 

 fäste ännu ej nått upp till skallens midtlinie. Jämförelsen af 

 åtskilliga mått på skallarna m. m. ådagalägger, att gorilla- 

 ynglingen ifråga i storleksafseende hunnit fram till omkring 

 80 procent af den gamle hanens dimensioner. Det framgår 

 alltså däraf, att de ofvan nämnda manbarhetstecknen (det grå- 

 hvita ryggbältet, benkammarne på hufvudet m. m. och den i 

 samband därmed starkt utbildade käkmuskulaturen) ej blott 

 utvecklas sent, utan också plötsligt. 



En jämförelse af det intressanta gorillamaterial, som kap- 

 ten Arrhenius hemfört, visar i flera afseenden utveckh"ngens 

 gång. Mellanväggen mellan ögonen tilltager alltjämt i tjock- 

 lek, så att den hos den gamla hanen är ungefär 3 gånger så 

 tjock som hos en ung hane med mjölktänder och den första 

 äkta kindtanden. Detta sker dock ej genom förstoring af näs- 

 benen, utan genom öfverkäksbenens näsutskott. Näsbenen där- 

 emot undergå en egendomlig förändring. Till att börja med 

 ha de formen af en bred triangel, från hvilken bakåt (uppåt) 

 utgår ett mycket smalare, men dock på midten något vidgadt 

 skaft. Men denna skaftdel, i stället för att vidgas, löses upp 

 liksom i småbitar insprängda i de omgifvande benen hos de 

 äldre djuren. På grund häraf skjuter näspartiet nästan alls 

 icke fram ur ansiktet, ehuruväl man kan se en svag åslik för- 

 höjning på skallen ett stycke ofvanför näsöppningen. 



Skallen af en gorillaunge med dess rundade hjärnskål är 

 vida mera lik en människoskalle, än den vuxna gorillahanens 

 skalle är. Ser man då efter hvad det är, som orsakar för- 



