242 FAUNA OCH FLORA 



för dess tolkare, den store arkiatern i Uppsala, som genom honom fick ståtliga, 

 välkomna samlingar från yttersta Orienten. Också prisar Lixné Osbeck och 

 hans resa i berömmande ordalag; »De mesta resebeskrifningar», säger han, 

 »hafva genom barbariska namn på de skapade ting lämnat oss lika okunniga 

 som tilförne, och därför ej annat kunna uträtta än endast reta vår vettgirighet. 

 I Min Herre hafver allestädes rest med Wettenskaps bloss, nämt allting med 

 sina rätta och af den kunnige verlden begriplige namn, som definierat och 

 utstakat species. Ty tycks jag mig fölgt Eder på resan och liksom sedt med 

 Eder allt det som förekommit. Då Resebeskrifningar på sådant sätt ställas, 

 få Wettenskaperna hämta mogen fruckt.» Osbeck har, säger Linné vidare, 

 först funnit »den förnuftiga vägen, hvilken efterverlden skall gå, och altid 

 erindra sig den honom först banat». 



Pehr Osbeck var född 1723 i Västergötland, student i Uppsala 1745, 

 skeppspredikant hos Ostindiska Kompaniet 1750, vid hemkomsten från Kina 

 antagen till huspredikant hos vetenskapernas beskyddare Tessin och fick 1760 

 Hasslöfs pastorat i Halland, där han verkade som präst till sin död 1805. 



Om sig själf och sin resa skrifver han i företalet bland annat följande: 

 »Ar 1750 blef jag af Svenska Ostindiska Compagniet kallad till Skepps-Predi- 

 kant, at förrätta de på ett Ostindiskt Skepp vanliga Präste-sysslor, som är 

 utom bön morgon och afton, at skrifta och communicera, hålla Cateschismi 

 förhör, besöka de sjuka, begrafva de döda samt predika Sön- och Högtids- 

 dagar. Resan var så besvärlig som lång, och fordrade något nöje, som bytte 

 om med Ämbetssysslorna. Jag fann intet oskyldigare än Natural-Historien, 

 hvarmed jag kunde roa mig under resan och mina vänner vid hemkomsten.» 

 Särskildt Linné var han tack skyldig, ocii han visste, att nya naturalier sna- 

 rare än pengar kunde afbörda hans skuld hos en så vitter man. »Jag hade 

 under resan hållit en Dagbok öfver hvad jag samlat för egen ro; Däraföfver- 

 sändes några beskrifningar på nva Örter, som blifvit uppsökta så i Spanitn, 

 som i China och annorstädes, hvilka strax blefvo införda uti den Botani.^-ka 

 Hufvudboken, som skulle tryckas under namn af Species P/anfariem, hvar- 

 med mina Örtenamn instämma. På hafvet har jag beskrifvit en hop Fiskar 

 och Foglar, al de nu kunna igenkännas af den, som aldrig sett dem tilförne. 

 Jag har äfven upteknat Svalor och andra bekanta foglar, som kommit til 

 skeppet, at igenom flera sådana anmärkningar en gång få reda pä deras Flytt- 

 nings-Historia. Under vistandet i China och flera främmande Orter har jag 

 anniärckt folkets allmänna utseende. Klädebonad, Seder, Religion, Handel, 

 Föda, m. m. men i synnerhet landets Lynne, Jordmån, Djur, Amphibier, Fis- 

 kar, Foglar, Insecter, Plantager, så väl som vildtväxande trän. Örter, frön 

 m. m., som jag til en stor del hemfört. Jag har beskrifvit nya örter och 

 andra Naturalier mast på Latin, at Utlänningar äfven må kunna betjäna sig 

 där af. Jag har trängt mig fram på Java, där Tigrar och Krokodiler väckta 

 skogen; i China, där Solhettan på skallote högar, röfvare-pack på Landsvägar 

 och otidiga barn på aflägsne gator äro en dagelig plåga; på Assensw/is-ötn, 

 där Solen sjelf utkläcker Skyllpaddornas ägg och på en liten stund utmattar 

 den raskaste ungdom.» 



Den 27 november 1750 gick man till segels från Göteborg. 

 Skeppet Prins Carl »var den första tredäckare, som gådt ifrån 



