UPPGIFTER I OLOF CELSII FLORA UPLANDICA 27 I 



8, tab. 9), utkom först efter författarens år 16S3 timade död 

 och iitgafs 1699 af Jacob Bobart d. y.; i ny upplaga utkom 

 verket i sin helhet år 1715. 



Picea excelsa Lin k. [661. Abies tenuiorc folio, fructu de- 

 orsum inflexo. Tourn. 585] 



Å det interfolierade bladet har Celsius i Lundamanu- 

 skriptet gjort följande tillägg: conis initio, fragorum instar, 

 suave rubentibus. Hvad härmed menas är något osäkert. 

 Uppgiften kan helt enkelt afse de unga honblomställningarna, 

 hvilka som bekant hafva den anmärkta formen, äro röda och 

 i viss mån erinra om smultron. Men vid jämförelse med öf- 

 riga, i Flora Uplandica meddelade speciella uppgifter förefaller 

 det föga troligt, att Celsius med denna anteckning velat fästa i 

 minnet den alldagliga företeelsen af blommande gran. Mera 

 sannolikt är, att anteckningen har afseende på det bekanta 

 cecidiet af Adelges abietis Kalt. [Houard: 101], på hvilket den 

 framhållna likheten med ett smultron till form och färg — 

 kanterna af de deformerade barren visa ofta strimformig eller 

 mera diffust uppträdande rödfärgning — särdeles väl passar 

 in. Ifrågavarande gallbildning är på sina ställen särdeles all- 

 män i Sverige, där den uppträder på granar af viss ålder, 

 mestadels intill det tjugonde eller trettionde året. 



En ytterligare möjlighet kunde emellertid också komma 

 under diskussion, nämligen att här förelegat ett mykocecidium 

 på gran. Linné omnämner i sin Lappländska resa (1732, p. 

 98)^ på gran uppträdande och, som han förmodade, af små 

 insekter förorsakade bildningar, som af lapparna ätas. (»Man 

 fant här och där ytterst på ändarna af granen liksom små 

 gohla conos».) Man vet numera, att dessa härröra af en rost- 

 svamp i dess aecidiestadium, jEcidium coriiscans Fr., hvilken 

 angriper granens unga skott, som helt ombildas till upprätta. 



• Den af Th. M. Fries utgifna andra upplagan af Iter Lapponicum (Upp- 

 sala 191 3). 



