248 FAUNA OCH FLORA 



Han var merendels både först och sidst vid utdelningen». I 

 Indiska hafvet mötte tropikfågeln och den i alla varmare haf 

 förekommande Sula piscator, af Osbeck beskrifven under namn 

 af Diomedea piscator. »De kallades af våra Ostindiefarare 

 Bubbi, af ängelska ordet booby, dumhufvud, derföre at när de, 

 som ofta händer, sätta sig på skeppen och hvila, aldrig flyga 

 undan, när någon vil fånga dem, utan allenast skrika, hugga 

 omkring sig och utspy den trän eller fisk, som de ännu ha i 

 behåll. En sådan blef nu tagen med blotta händerna, då mig 

 gafs tilfälle at göra honom vidare bekant än allena til 

 namnet.» 



Då matroserna vid lugnt väder sysselsattes med skeppets 

 skrapning, fick Osbeck tillfälle att undersöka och beskrifva 

 de massor af långhalsar, som satt sig fast i synnerhet vid 

 rodret. »Då vattnet uppstiger öfver dem, utsträcka de sina 

 tentacula liksom en inböjd hand eller håf, hvarmed de fånga 

 sin mat, antingen Confervce Fl. Svec. 1023, hvilken växer om- 

 kring dem, eller annat, som igenom vattnets flödande kan dem 

 tilfalla.» Om de lägre hafsdjuren är det annars ej mycket 

 som förtäljes. I Atlanten möta några egendomliga varelser, 

 som af sjömännen kallas Besanties, »på långt håll liknande en 

 stor fisk-blåsa med et litet segel». På utresan »såg jag ingen 

 lägenhet at kunna få detta kräket», men på hemfärden fånga- 

 des en, som en kort tid hölls lefvan.de men sedan lades i 

 »Spanskt Bränvin» ocli hemfördes. Djuret afbildas och be- 

 skrifves under namn af Physis (nu Physalia) pelagica, den väl- 

 kända siphonoforen. Hafssken omtalas från trakten af Kap, 

 »hvilket härrör af mångahanda ting, af åtskilliga slags mas- 

 kar, utom stycken af döda Fiskar och andra fördärfvade 

 kroppar». Ett slags underliga kräk, som fångas i Indiska 

 oceanen, kallas Adelphozion; de »hängde hundradetals tilsam- 

 mans uti vattnet och i början höllos för ormar; men sedan 

 de med en håf blifvit uppfiskade, skilde den ena sig från den 

 andra. Hvardera var i längden en tum, och bredden knapt 

 en tvär finger, ihoptryckt på sidorna, och liknade i hast små 

 fiskar utan fenor. Hela kroppen var lös och igenomskinlig 



