igO FAUNA OCH FLORA 



ingen fick gräfva iii)p och sälja någon WekuitscJiia. Sålunda und- 

 gick den krigets allmänna förödelse, som eljest också beklagligtvis 

 sträckt sina verkningar till Afrika till skam för de hvita. 



Egendomliga häckplatser. 



Vid Änggården i Göteborg har ett par koltrastar lagt i dagen 

 en stor djärfhet vid val af häckplats. Boet hvilade pä bara marken 

 vid en trädstam öppet för allas blickar och på cirka 2 meters af- 

 stånd från spårvägslinien. Trogen låg honan och rufvade i boet 

 trots att hundratals människor dagligen passerade förbi. 



Jag upptäckte boet af en händelse och besökte det nästan 

 dagligen. Honan låg så troget på äggen, att man nästan kunde 

 vidröra henne, innan hon flög upp. Äggen hunno dock inte kläckas, 

 ty då jag en dag kom dit, var boet förstördt, troligtvis af okynniga 

 pojkar. 



Det kan äfven omtalas, att ett trädgårdssångarpar häckade i 

 en liten hallonbuske på samma ställe ungefär 3 meter från spår- 

 vägslinien. 



Göteborg den 25 juni ig 17. 



G. B. Linden. 



Till frågan om mårdens gömmande af ägg. 



Med anledning af frågan i n:o 2 af Fauna och Flora: »Göm- 

 mer mården ägg till vinterförråd?» ber jag få meddela följande, af 

 mig gjorda iakttagelse. 



Under en jakt i november 1904 inom Rätans socken, Jämt- 

 land, spårades en mård af mig jämte en annan person under c:a 

 4 timmars tid fram till en kullfallen torrfura, hvarur djuret skräm- 

 des fram och sköts. Under spårningen, som skedde i omkring fots- 

 djup snö, iakttogs huru mården vid två olika tillfällen gått under 

 i blockmark och från bägge ställena hämtat upp tjäderägg, ett på 

 hvarje ställe, hvilka han förtärt. Som, så vidt jag nu kan minnas, 

 det var flera km. mellan hvarje ställe^ är det troligt, att äggen här- 

 rört ur tvenne kullar, enär det är föga antagligt, att mården, då den 

 på våren kommer öfver en kull, då skulle gömma äggen km. -långt 

 ifrån hvarandra. 



Luleå i juni 1Q17. 



Ragnar Tjernberg. 



En annan bekräftelse af samma sak har erhållits af jägmästare 

 M. Stenberg, som meddelar, att han ej mindre än 5 gånger under 

 mars månad vid spårandet af olika mårdar på Hunneberg funnit, 

 att de uppgräft och förtärt tjäderägg. Då sålunda bindande bevis- 

 ning erhållits för denna sak i olika trakter af landet, torde man 

 kunna påstå, att mården verkligen har för vana att gömma ägg för 

 framtida behof, och häraf framgår äfven, h\ilken svår fiende till vår 

 skogsfågel mården är. 



