' SVENSKA FORSKNINNSRESANDE FRÄN ÄLDRE TIDER 255 



växt vid vägen och därför blifvit efter kamraterna, blef sär- 

 skildt utsatt för deras närgångenheter. Det var den växt, som 

 Linné sedermera kallade Torenia glabra efter den förut om- 

 nämnde skeppspastorn på Göta Lejon, äfven han en ifrig och 

 framgångsrik samlare åt den store mästaren i Uppsala. På en 

 liknande och längre exkursion dagen därpå, äfven den under 

 krakel med allehanda bråkmakare, träffades bland andra rari- 

 teter den växt, som »Herr Archiatern och Riddaren Linn^us, 

 som tyckt, at min möda på något sätt bort ihogkommas, har 

 velat uppoffra til min belöning och kallat henne Osbeckia 

 cluneiiSLS. Hon kommer uti naturlig ordning när in til Lysi- 

 machia och kallas på kinesiska Kdmm-Höang-lodd eller Guld- 

 rosfjäder». Te af denna växt användes mot kolik, och vid 

 brott och svullnader »badar Chinesen sig med henne». 



Den fanns därför tillsammans med många andra medicinal- 

 växter att köpa på apoteken, där »under tak och på väggar 

 hängde en myckenhet af Hiorthorn och torkade örter, som 

 hos oss äro obekanta och som Folket köpte utan recept och 

 botade sig sielfva bäst de kunde». Osbeck ville gärna ha reda 

 på livad det var för sorter, och hur de ansågos verka, men 

 befolkningen var ytterst njugg med upplysningar härom. Så 

 snart man märkte, att han ville ha upplysningar, svarades an- 

 tingen, att man ingenting visste, eller också dukades upp en 

 historia med föga eller ingen sanning uti. De torkade exem- 

 plaren saknade alltid blommor och frukter, hvarför de ej kunde 

 examineras, och ej heller kunde han i allmänhet återfinna dem 

 i stadens närmaste omgifningar. Troligen voro de hämtade 

 långt ifrån, då ju den hemliga kraften i dem också blef 

 större. 



De odlade växterna äro mångfaldiga, och Osbeck försum- 

 mar intet tillfälle att söka reda på dem och att samla in frön 

 i och för odling där hemma. Främst kommer riset, som od- 

 las öfver allt, där jord och bevattningsförhållanden tillåta. 

 »Det sås först i April på höga ställen, men när det är vid 

 pass en half aln långt, uppgrafves och sättes ståndvis uti vissa 

 rader på diup lerjord». Lago fälten nära hafvet, användes 



