258 FAUNA OCH FLORA 



flere Clupea- avtev, en Perca, en Sparus m. fl. (allt Osbecks 

 egna namn, hvilka redan Linné delvis ändrade efter mer veten- 

 skapliga grunder). Särskild uppmärksamhet ägnas de egen- 

 domliga slamkryparna (till smörbultarnas familj), som under 

 ebben fångas med mattor vid stränderna. »När nu vatnet var 

 utfallit, såg man en myckenhet af folk gå uti den mjuka sand- 

 blandade blåleran öfver knäna efter små fiskar, som hoppade 

 lik Ödlor på leran; men då de sågo sig ingen annan undan- 

 flyckt och krupo en fot eller längre ned uti den lösa grunden, 

 passade Chineserna på och grofvo upp dem med händerna. 

 Dessa fiskar, stekta i olja, äro jemte risgryn de fattigas för- 

 nämsta föda. De äro af 2 slag, som ses af följande beskrif- 

 ningar»: Här följa sedan två längre latinska diagnoser på 

 Apocryptes chiinensis och A. cantonejisis, den förra nu kallad 

 Boleophthalmus pectinirostris (artnamnet ändradt af Linnk), un- 

 der det den andra anses vara en PeriophthalniLis-a.vi (Linné 

 kallade den helt enkelt Gobiiis niger). 



Några kinesiska fåglar äro redan omtalade (s. 253). Andra, 

 som vetenskapligt beskrifvas, äro Lanius A-scack (L. schach), 

 en Sitta, Turtiirdufvor och ett slags vildänder, som voro så 

 djärfva och många, att fiskarna måste då och då med böss- 

 skott skrämma dem bort från näten, som de annars »vittja 

 snabbare än någon menniska. De kommo den ena skåcken 

 efter den andre, väl tusendtals uti hvardera hopen och gjorde 

 försök åtskilliga gångor at mangrant slå ned vid deras nät, 

 fast än här var folk och buller öfver allt». De likna våra 

 årtor, säger Osbeck, men de tyckas ej vara beaktade af Linné; 

 däremot har en engelsk författare med stöd af färgbeskrifningen 

 tolkat uppgiften såsom hänförande sig till en kricka. 



På själfva nyårsdagen 1752 togs ombord proviant för 

 hemresan: kinesisk potatis, jams, morötter, lök, kål och annat, 

 och den 4 januari »lyftades ändtligen vårt så väl som det 

 andra Svenska skeppets ankare. All ting hoppade nu af 

 glädje, äfven min Tebuske, som stod uti en kruka. Han föll 



