Tonfiskar och makriller. 



J-orts. Irån sid. 201 iöreg. årg.^ 



jiir. j|pP"J^anska lik tonfisken i kroppsform är den stål- 



illl " 'l|lll'%^^lt>lå albacoren {Genno alalongä) men mycket 

 P%?,l))l!l^ så att den ej når högre vikt än 12 — 



JMJÉ|j||iH|^^ kilo. Dessutom har den, som artnamnet 



HMkWI^ antyder, mycket långa bröstfenor. Äfven den 



jl^j^i^^^^: är så godt som kosmopolit och på .sina stäl- 

 len en värderad sportfisk. I Japan ätes köttet af en närstående 

 art {G.germo) med gula småfenor rått och anses godt annars 

 skattas det ej högt. 



Boniten {Sarda sardä) är en välbekant fisk för alla sjö- 

 farande, som plöjt Atlantens böljor i dess varmare delar. Det 

 är sjömännens favorit. De ha nöje af att se, hur den med 

 stor snabbhet och väldiga hopp jagar flygfiskstimmen och den 

 bereder dem tillfälle till ett lustigt fiske från bogsprötet, så- 

 som omväxling under den månader långa seglatsen. Det är ej 

 fråga om något sportfiske i vanlig mening i dylika fall, utan 

 det skall vara hållbara don för atf ej ryckas sönder, då den 

 kraftiga 5 — 6 kilo tunga fisken med en hastig knyck hugger 

 kroken. Lyckas fisket, får man upp en särdeles vacker fisk, 

 mörkt stål blå ofvan och silfverhvit under med åtskilliga smala 

 svarta strimmor på sidorna. Köttet är rödt och ej så synner- 

 ligen läckert, men det är dock godt nog för att bereda en väl- 

 kommen omväxling i den enformiga skeppskosten och sedan 

 kocken undanröjt sina betänkligheter genom att koka en bit 

 tillsammans med en blank silfverslant »för att se om det är 

 giftigt», så vankas det ett godt mål. 



